79 



ofver hafvet. Harpa afbrytes den S^ter, men reser sig S-njo 

 vid Urajarvi, der den igen antager moforni och fortloper 

 osterut in i S:t Michels Ian, samt forenar sig i sydvest och 

 soder med Salpausselka. Denna landtrygg, hvilken, sasom 

 redan framhallits, i soder begransar omridet, upptrader har 

 mest moformigt och torde afven hinna samma hojd som fore- 

 gaende, hvilken den dessutom ansenligt ofvertraffar pa 

 Tiirismaa; norrut antingen upphor den med branta slutt- 



T 



ningar eller sanker sig smaningom samt forlorar sig lik- 

 som foregaende i spridda, vanligen afrundade hojder. For 

 ofrigt uppfylles omradet af strodda, hogre eller lagre bac- 

 kar. Afven dessa besta merandels af rullstenforande sand- 

 jord- Krosstens-kullarne upptrada deremot mera sparsamt; 

 traktvisj ss. i nordostra delen, antraffas de dock rikligen. 

 Har finnes afven den ymnigaste tillgangen pa berg, hvilka 

 ej heller annars hora till sallsjntheterna. De besta hufvud- 

 sakligen af granit eller gueis-granit och har och hvar af 

 glimmerskifTer, sallan af qvarzit eller qvarzitskiffer *J , samt 

 stuudom i liten skala af gneis, syenit eller amfibolit **}. Kalk 

 saknas heU och hailet. Jordmanen utgores for ofrigt mer- 

 andels af rullstenforande sandjord, som ofta ofverklades af ett 

 maktigare lager fin, fast sandjord, hvarigenom den val lam- 

 par sig till aker, samt nar ofta i dalder och under hojderna 

 en hog grad af fruktbarhet och framkallar.i de starkt ku- 

 perade trakterna en frodig vegetation, hvilken flerstades, ss- 

 vid foten af norra sliittningen af Wesivehmas mo (Hokkala 

 hagen etc.) framstaller en hOg grad af yppighet. Kross- 

 stensjorden inskranker sig mest till diilderna i de trakter, 



*) Fornamligast pa Tiirismaa; harifran har sannolikt materialet till 

 Hollola kyrka blifvit brutct. 



**) Dcnaa bergart patraffas dock oftare bildande losa stenar eller 

 block, hvilka nagongang (ss. vid Uskila) kunna vara hopade i storrc massor. 



