89 



Mindre torra och fattiga pS god mylla an tall- oeh 

 Ijusare ocli varmare an grauskogariie utmarka sig lofskogarne 

 derigenom, att deras vegetation i mindre grad eller alldeles 

 icke domineras af en eller fa arter, ss. i barrskogarne, utan 

 ftr blandningen mera jemn. De upptrada under flere former 

 med mer eller mindre skiljaktig vegetation, men kunna dock 

 bar for korthetens skull sammanfattas under tvenne slag: 

 de egentliga lofskogarne och lundarne. Till de forra 

 hora de torrare, vanligen och hufvudsakligen med bjork be- 

 vuxna, jemna eller nagot sluttande markerna jemte kullarne. 

 Af buskar antriiffas Rihes aljnnvm^ B. rtcbrum^ Rosa, Loni- 



( 



Vibur?iu?n. Mosstacket, 



af vida mindre betjdelse an i barrskogarne, ar foga eller 

 alldeles ej sammanhangande och utgores mest af Hypna 

 CH. jprollfenim, H. Schreberi, H. triquetrum, H. populeum d§, 



stenar, H. salebrosvm, H. strigosim, H. delicatulum, H. Starkii, 

 H. reflexum spars., //. crista-castrensis) och nagra andra 

 (Climacinm, Mnium cv spidatum) ; sparsamma arc lefvermos- 

 sorna. P^ niarken ar lafvegetationen afven mindre framst^- 

 ende, men deremot aga traden i ymnighet m^nga storre for- 

 mer, ss. Evernia pninastri, Ramalinaj Farmelice, Physcice, af- 

 vensom en riklig, barrskogen betjdligt ofvervagande mangd 

 smarre arter, representerade af de fiesta slagten, ss. Calicia, 

 Lecanorce (manga arter'), Pertusariwj Lecidew, Arthonice, Gra- 

 phides, Mycopora oeh Verrucarice, bland hvilka flere arter, 

 S8. Lecidm disciformis, Mycopora, Verrucaria epidermidis, 

 i tallos mangd forekomma. Ristacket bestUr af blabar, n&- 

 gong^ng jmnigt, men vanligen flackvis eller spridt, samt nagot 

 lingon. Grasvegef.ationen ar, ehuru undertrjckt, likviil 

 mer betydande an i barrskogen*) och utgores af Poa nemo- 

 ralis, (P. pratensis), Aqrostis vulaaris, Melica. CalamanroHtls 



*) Sttmdoni. ss. pa lerjord, ar jrifisvcgetationen den forherBkande. 



