103 



i 



Aqjlenkim tricliomanes^ A. septentnouaUy egcndumliga; andra 

 ater, ss, Convallaria mafalisy C. polyyonattimy Galeopsis la^ 

 danuniy Geran. robertiamim och Viola tricolor^ trifvas bast 

 pa jord a afsatserna, ocli slutligeii forekomma hiir pa jord- 

 bekladda stalleii atskilliga, afven p^ audra torra oppna eller 



L 



skogbevuxna marker befmtliga arter, bland hvilka Agrostk 

 vidgariSy Calamagr. sylvaticaj Poa nmioralis^ Festiica riibra^ 

 F. ovina, Aniennaviaj Ilierac. vidgatttmy IL ccrskimy IL mic- 

 rornmj Vucaria vulgaris^ Stellaria graminea^ Agrimonia (r.), 

 Ritmex acetoselliiy Lathyriis sylvestris^ Folypod, ijhegojjterisj 

 Polyst. filix-mas och nagra andra. Dereniot karakteriseras 

 bergen vasentligen af ett talrikt antal mossor och lafvar, 

 hvilka intaga beslamda, af Uige och fuktighetsgrad beroende 

 platsor, och inverkar vidare afven bergartens beskaffenhet pa 

 fordclningen och forekomsten, 



Efter denna korta framstallning af deu hufvudgrupp 

 som utmarker sig genom underlagets relativt torra natur. 



: 



ufveriia vi till 



f orsvuiH^ningai^ne ^ 



d- V. s. alia de lokaler, der marken i ofvervagande massor 

 „ ar bekliidd nied sumpvaxter (isynnerhet Sphagna eller Po- 

 ^ lytricha och Cyperacetv')^ hvilka i forening med jordeus fuk- 

 ,^ tighet undertrycka den ofriga vegetationen. I likhet med de 



torra lokalerna kunna afven forbumpniugarne indelas i skog- 

 d bevuxna eller skoglosa, ehuru markens jemna och sluttande 



* 



eller afhiilliga iage och vattnets deraf beroende stagnation 

 eller sakta rinnande kanhanda markbarare inverkar pa ve» 

 getationen och derfore mojligon kunde iitgora en lampligare 

 indelningsgrund. Af hithorande staudorter kunna, i foljd af 

 otillrackliga anteckningar, endast at myrarne oeh mossarne en 

 kortare redoi^orelsc cgnas. Dessa lokaler arc till laget jemna 



eller svagt aflialliga. I tallmyrarne, d. v. s. i dc med tali 



