BIIIAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANUL. BAND 10. N:0 2. 29 



I Fig. 4 förekomma samma differenser utmärkta med qva- 

 drater, hvilkas sidor stå till hvarandra i samma förliållande som 

 differenserna, för att göra förändringen så väl i horisontel som 

 vertikal riktning åskådlig. Betraktar man nu differenserna inom 

 samma kolumn, visar det sig med få undantag, att i de kolumner, 

 som innehålla differenserna vid öfvergången från ett ämne af 

 udda till ett af jemn mättuingskapacitet, alltså de med II — I, 

 IV — III, VI — V betecknade, differensernas värde först minskas 

 ock derefter åter ökas, men att deremot i kolumnerna III — II, 

 V — IV och VII — VI, der man går från ämnen af jemn till de 

 af udda värdighet, tvärtom först en ökning och derefter en 

 minskning inträder. 



Vid öfvergången från raden 2 till raden 3, de båda säkrast 

 kända, egfer detta rum utan undantag och det samma är fallet 



"o ~ 



i kolumnerna II — I och III — II, der dessutom i raden 11 en 

 minskning inträder i den förra och en ökning i den senare. 

 Kolumnerna VI — V och VII — VI visa samma förhållande i ra- 

 derna 2 — 5 och icke heller i den med temligen stor noggrann- 

 het kända raden 7 förekommer någon afvikelse, ty der äro 

 differenserna II— I, IV— III, VI— v" alltid större än III— II, 

 V — IV, VII — VI. Af 40 differenser, som i figuren äro npp- 

 taona, inordna sio- således omkrino- 75 % utan svårighet under 

 den gifna regeln. 



Undantag derifrån göra egentligen blott de tre sista diffe- 

 renserna af raden 6 jemte Ti-— Se och V — Ti. Att raden 6 är 

 ytterst osäkert bestämd, framgår deraf, att Y, Zr, Nb af jNIeyer 

 och Seubert hafva betecknats med V (de på flere enheter 

 osäkra), och hvad Mo angår, synes dess värde vara för litet, 

 dels derför att det beräknadt ur atomanalogerna skulle blifva 

 99,6, dels derför att differensen j\Io — Eb, motsvarande 5 enkla 

 differenser, blott utgör 10,7, då de motsvarande i närgränsande 

 rader Cr — K, Se — Cu och Te — Ag äro resp. 13,42, 15,69, 17,34 

 (då Te antages = 125). Den svåraste afvikelsen eger rum i 

 raden 3, der man måste antaga Se = 44,5, Ti = 46, V = 50,5 

 ungefär, för att erhålla öfverensstämmelse med de andra raderna, 

 hvilket åtminstone hvad Ti beträffar synes ligga utom grän- 

 serna för de möjliga felen. Då emellertid undantagen ute- 

 slutande tillhöra de ofullständigt bestämda atomvigterna, kan 

 man frestas till antagandet, att 



I. differenserna mellan atomvir/terna i två närliggande grup- 

 per förändras efter en periodisk lag genom de olika raderna. 



