4 CLAESSON, RADIKALEN CYANUR OCH DESS FÖRENING MED HALOIDERNA. 



Sju år senare (1835) var cyaukloriden åter föremål för 

 undersökning af LiEBiG (Pogg. Ann. 34 s. 604). Han erhöll 

 densamma blandad med klorsvafvel vid klors inverkan på 

 torrt rhodankalium. Man erhåller på så sätt 4 — 5 pct af det 

 använda rhodankaliet. Han analyserar den ånyo och påvisar 

 att den har samma procentiska sammansättning som cyan- 

 kloriden. Då den emellertid lätt öfvergår i den trebasiska 

 cyanursyran, uppfattade han den såsom cyanurklorid, hvilket 

 af BiNEAU bekräftades, som bestämde dess volumvigt. 



Cyanurklorid öfvergår ytterst lätt i cyanursyra. Den om- 

 vända reaktionen, cyanursyrans öfverförande i cyanurklorid 

 medelst fosforsuperklorid, utförde Beilstein 1860 (Ann. Ch. 

 Pharm. 116 s. 357). 



Ingen af de angifna metoderna kan emellertid användas 

 för erhållandet af något större mängder af denna reaktions- 

 kraftiga förening. 



A. Gautiek har 1867 angifvit en annan framställnings- 

 metod för denna förening (Ann. ch. pharm. 141 s. 122). 

 »In eine Auflösung von 1 Th. Cyanwasserstoffsäure in etwa 

 4 Th. wasserfreiem Aether leitet man, unter Erkaltung der 

 Mischung, eineu langsamen Chlorstrom; bald sieht man an 

 der Wauduug des Glases zähe Tropfen sich bilden, welche 

 nach kurzer Zeit zu festem Chlorcyan erstarren, selbst weun 

 die Flussigkeit kein liberschussiges Chlor enthält. Nach 24 

 st. stehenlassen hat man oft eine prächtige Anhäufung gut 

 ausgebildeter Krystalle.» 



Jag förfor på alldeles samma sätt som Gautier angifvit. 

 Till 340 gr. ren och fullkomligt torr eter, som i en flaska 

 hölls väl af kyld med is och koksalt inleddes 85 gr. torr 

 cyanvätegas, framställd enligt Wöhlers metod (Vid en väl 

 utförd operation erhålles 85 gr. cyanväte af 500 gr. gult 

 blodlutsalt). I denna blandning af eter och cyanväte inled- 

 des väl torkad klorgas. Under hela tiden klor inleddes, hölls 

 vätskan afkyld till en temperatur som ej öfversteg — 15°. 

 Klorgasen absorberades ögonblickligen och någon klorväte- 

 utveckling förekom dervid ej. I början höll sig vätskan 

 fullkomligt klar. Efter hand inträdde dock grumling och en 

 kl opp afsatte sig på bottnen och sidorna af kärlet. Denna 

 var än fast och kristallinisk, än tjockflytande och seg. I 

 senare fallet blef den dock efter hand i regeln fullständigt 

 fast och kristallinisk. 



