BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 5. 7 



Jag opererade sålunda först med en vattenlösning af 

 cyanväte, livari klor inleddes. Jag iakttog äfven här det- 

 samma som Gautier, nemligen att om lösningen är för con- 

 centrerad, öfvergår ej allt cyanvätet i cyanklorid, utan en del 

 öfvergår i salmiak. Detta beror tydligen derpå, att ifall lös- 

 ningen är för concentrerad, så bildas ofvanomtalta förening 

 af cyanväte och klorväte eller rättare denna förenings sön- 

 derdelningsprodukter. Ar emellertid lösningen mera utspädd, 

 så öfvergår allt cyanvätet i cyanklorid och cyankloriden af- 

 sätter sig på bottnen som ett oljelager. Vid dermed före- 

 tagen destillation erhölls emellertid cyanurklorid endast i 

 vtterst ringa mängd. Den öfverdestillerade cyankloriden 

 polymeriserar sig endast långsamt och ofullständigt. 



Jag inledde derpå torr klorgas i oförtunnad vattenfri 

 blåsyra. Kloren absorberades ögonblickligen. Ymniga mäng- 

 der klorväte blandadt med cyanklorid utvecklades. Klorgas 

 inleddes tills vätskan färgades gul. Ett tunnt hvitt fast lager 

 a (satte sig så småningom på bottnen. Derofvanpå fanns den 

 lättflytande cyankloriden. Togs vätskan derpå ur köldbland- 

 ningen, så utvecklade sig ymniga mängder gas och inom 

 kort var all cyanklorid under våldsamma uppkokningar borta, 

 och en blandning af cyanurklorid och den ofvan omtalta för- 

 eningen mellan cyanväte och klorväte återstod. Utbytet var 

 dock icke här större än enligt Gautiers metod. Det för- 

 söktes derpå att hålla cyankloriden kvar i kolfven vid van- 

 lig temperatur, under användandet af öfver en atmosfers 

 tryck. Det visade sig emellertid, att cyankloridens tensiou 

 vid 15 — 18° är betydligt större. ]\föjligen skulle cyankloriden 

 fullständigt polymeriseras ifall den kunde hållas vid omkring 

 — 15° i flera dagar; detta har jag ej försökt, då följande sätt 

 fullständigt uppfyller sitt ändamål. 



Cyanurklorid. 



Målet nådde jag emellertid genom användandet af en 

 kloroformlösning af blåsyra. Genom upprepade försök har 

 jag funnit följande sätt vara det lämpligaste. I en kolf med 

 325 gr. vattenfri kloroform (som erhålles genom destillation 

 med svafvelsyra) inled es 85 gr. torr blåsyregas under kolf- 

 vens afkylande med is och koksalt. Den nämda kvantiteten 

 blåsyra erhålles af 500 gr. gult blodlutsalt. Blåsyrans fram- 



