BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 O. 9 



men, som vevkar polymeriserande. Ett väsendtligt vilkoi' 

 för operationen är som nämdt, att klor skall finnas i öfver- 

 skott. Det synes sålunda egentligen vara den fria klo- 

 ren, som verkar polymeriserande. Kloroformen åter gör 

 cyankloriden mindre flygtig och verkar dessutom absor- 

 berande för den vid polymeriseringen nödvändiga kloren 

 och verkar dervid indirekt gynnsamt derför. Då emel- 

 lertid äfven, om än i långt ringare grad, en polymerisation 

 sker i eterlösnino-, der aldrig klor är närvarande i öfverskott, 

 så synes äfven klorväte, om än i långt ringare mån kunna 

 verka polymeriserande på cyankloriden. 



Jag skall här inskränka mig till att anföra de erfaren- 

 heter jag gjort beträffande cyanurkloridens förhållande till 

 vatten och alkoholer. 



Redan Serdllas påvisade cyaniirkloridens lätta öfver- 

 gång i cyanursyra vid inverkan af vatten såväl som af luf- 

 tens fuktighet. A andra sidan stannar substitutionen med 2 

 kloratomer vid inverkan af ammoniak. Det kan derföre frå- 

 gas, huruvida ej någon cyanuroxiklorid primärt uppstår vid 

 vattens inverkan på cyanurklorid. För att få kännedom 

 härom, lät jag piilveriserad cyanurklorid ligga i luften en tid, 

 då klorväte långsamt men städse utvecklades. Härpå be- 

 handlades massan med en conc. lösning af kaliumsnlfhydrat. 

 En del löstes under svafvelväteutveckling. En del blef åter 

 olöst. Den senare befanns vara ren cvanursyra. Lösningen 

 åter innehöll, utom små mängder cyanursyra, endast den 

 förut af mig beskrifna trithiodicyanursyran. Någon dithio- 

 cyanursyra, som likaledes är af mig förut beskrifven, eller 

 någon monothiocyanursyra kiinde jag ej deri påvisa. Dessa 

 senare voro dock lätta att skilja från trithiodicyanursyran, 

 hvilken sednare är äfven i kokande vatten så godt som o- 

 löslig, då deremot redan dithiodicyanursyran löses deri i rätt 

 betydliga mängder, hvilket ännu mer måste vara fallet med 

 monothiodicyanursyran. Någon oxiklorid synes sålunda ej 

 existera, utan vatten öfverför cyanurklorid direkt i cyanur- 

 syra. Alex. Naumann och E. V^ogt (Ber. Ber. 1870, 523) 

 anföra: »Gelegentlich der versuchten Darstellungen des soge- 

 nanten ChlorcyanwasserstoflTwurde mehrfach die Beobachtung 

 gemacht, dass festes Chlorcyan bei niedriger Temperatur in 

 Beruhrung mit den salzsäurehaltigen wässrigen Flussigkeiteu 

 sich allmählis: mit Wasser unter Kohlensäureentwicklung in 



