4 CLAESSON, ÖFVEK SUKSTITUEH ADE CYAXAMIUERS KON^) I ITUTION. 



Metyl-, ctyl- och feuylcyananiid polymeriscras deremot 

 till isocyauurföreniugar, såsom jag i en föregående uppsats 

 liar visat. Alla reagera de neutralt men kunna dock i eter- 

 lösning förena sig med klorväte. Hofmann angifver visserligen, 

 att metyl-, etyl- och fenylcyanamid äro neutrala ocli icke förena 

 sig med saltsyra, men han opererade i vattenlösning. Då 

 difeuylcyanamid förenar sig med klorväte (i benzollösning), så 

 är det väl antagligt, att monofenylcyanamid gör det äfven. 

 Cyanamid förenar sig emellertid med 2 m. klorväte, de sub- 

 stituerade (karbodifenylimid) blott med 1 m. Cyanamid för- 

 håller sig sålunda i dubbelt hänseende olika med de substi- 

 tuerade cyanamiderua. Då nu cyanamid är en normalförening, 

 så följer att de substituerade cyanamiderna äro isoföreningar, 

 äro karbodiimider. 



A andra sidan har Hofmajsn visat, att de mouosubstituerade 

 cyanamiderna, som erhållas genom cyanklorids inverkan på 

 aminbaser äro identiska med dem som erhållas vid afsvafling 

 af substituerade thiokarbamider. Då nu vid cyanklorids in- 

 verkan på aminbaser i första hand alltid måste uppstå en 

 normal cyanamid, så följer deraf, att de mouosubstituerade 

 normala cyanamiderna redan vid vanlig temperatur öfvergå i 

 isocyanamider. Metyl-, ctyl- och fenylcyanamid böra sålunda 

 egentligen heta monometyl-, etyl och fenylkarbodiimid. Då 

 vidare thiokarbamid vid afsvafling ger normal cyanamid, synes 

 deraf följa, att i allmänhet vid afsvafling af thiokarbamider 

 båda väteatomerna tagas från en och samma kväfveatom, för 

 så vidt sådant är möjligt, så att primärt erhållas normala 

 cyanamider, hvilka dock, hvad de substituerade beträffar, genom 

 omlagring öfvergå i isoföreningar. 



Det må äfven här anmärkas, att då cyanamiderna reagera 

 neutralt och deras föreningar med klorväte ej ge dubbelsalter 

 med platinaklorid, så synes anledning vara för handen att 

 antaga, att klorväte adderar sig på annat sätt till dem än till 

 aminbaserna, så att t. ex. föreningen mellan klorväte och 

 difeuvlcyanamid får formeln 



NHCeH, 

 / 



C^= NCeH, 



\ 

 a, 

 är difenylimidokarbaminklorid. 



