BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. NIO 12. 7 



Det var tydligen från den första af de uti 6:te uppl. af 

 (lenera inryckte satserne, som Hr v. Heufier dragit den skit- 

 sats, att Linné dcrmed velat hänvisa till en urplanta med 

 enklare organisation och sålunda närmat sig descendens-theoriens 

 antaganden, livarifrån den Linneanska läran endast skulle skilja 

 sig vid förklaringen at de från urplantan utbildade arternas 

 uppkomstsätt. Emot denna uppfattning uttalar sig Mohl på 

 det bestämdaste, i det han påminner om att Linné yttrat, och 

 detta på flera ställen, att i begynnelsen en art blifvit skapad 

 af hvarje ordning, och således likaväl af lågt stående typer 

 som af högre organiserade ^). 



]\Ieu Mohl erkänner, att de af Linné begagnade uttryck, 

 hvarpå Hr v. Heufier grundat sin uppfattning; för nutida 

 botanister väl må synas oklara, och derföre kunna gifva an- 

 ledning till olika tydningar. Desto nödvändigare, säger Mohl, 

 l)lir det att i andra Linnés skrifter söka utforska hvilkcn före- 

 ställning Linné gjorde sig om vexteus organisation, och i 

 hvilken mening suhstantia medullaris och corticalis kunna vara 

 brukade. Under hänvisning till §§ 9 — 10 af Generatio amhigena 

 säger Mohl, att enligt Linnés usigt hvarje vext bestode af 

 2:ne delar, medullar-substansen, som företrädesvis är lifvets 

 källa och från hvilken fröna jemväl utbildas, samt af cortical- 

 substansen, derifrån organerne för näringen, äfvensom blomkalk 

 och ståndare utgå -). Utan bådas samverkan kunde vexten 

 Il varken lefva eller fortplantas. När således Linné sade att 

 skaparen i begynnelsen omgaf medullarsubstansen med olika 

 corticalsubstanser, så ville han dermed närmare antyda huru 

 typcrnc för de samtidigt skapade ordningarne iingo livar sin 

 organisation, och ingalunda att medullarsubstansen vore att 

 betrakta såsom den enkla urplantan, från hvilken de olika 

 arterne differentierades. 



Herr v. lieufler hade jemväl fäst uppmärksamhet på de i 

 någon mån olika uttryck, som Linné i de ofta nämnde sat- 

 serne i 6:te uppl. af Genera begagnat vid förklaringen af 

 slägtenas och af arternes uppkomst. Mohl har sökt förklara 

 äfven anledningen härtill, under hänvisande till Linnés åsigt 



') Det heter {Funrf. fructificationis i slutsatserne), Quod Creator in 

 i]isa creatione feceril ex qnolibet ordine naturali unicam tantum speciem 

 plantarum, a reliquis diversam liabitn et fructificatione. 



2) Linnés uppfattning om de yttre delarnes ursprung hos vexten från 

 olika delar af stammen finnes i"edan hos Ctesalpinus. Och jemväl hos 

 Malpighi förekomma yttranden, som torde antyda en liknande uppfattning. 



