BIHANG TILL K, SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 9 



svårligen kunde uppgifva till hvilkendera en sådan form borde 

 som varietet hänföras; och att hos sådane former icke funnes 

 någon karakter, som ej äfven återfunnes hos endera af de an- 

 taona stamföräldrarne. Dessa förhållanden hade föranledt Linné, 

 att i dem misstänka hybrida former, emellan en moderplanta, 

 hvilken hade samma fructificationsdelar, och en stamfader, som 

 liade öfverensstämmande blad och yttre delar. Han uppräknar 

 derefter 52 exempel på dylika, antagligen hybrida former. 

 Bland dessa redogöres nogare för en Veronira, som framkom i 

 Upsala botaniska trädgård i närheten af Verbena ojficinalts 

 och Veronica maritima; och det torde väl vara möjligt, att 

 det varit denna vext, som icke blott föranledt afhandlingen om 

 planta} hyhridoi utan jemväl gifvit den närmaste anledningen 

 till Linnés sednare observationer. Den blommade så väl 1750 

 som följande år utan att sätta frukt. Hos djuren, anmärker 

 Linné, finnas äfven hybrider, men äro hos dein mycket säll- 

 synta. Ehuru försedda med könsorganer, äro de vanligen stämp- 

 lade genom oförmågan att sjelfve kunna frambringa någon 

 afföda ^). På det hela synes Linné vid denna tid icke ansett 

 de hybrida formerne hafva någon särdeles betydelse för för- 

 klaringen af arternes tillkomst. 



Annorlunda var förhållandet några år sednare, då han i 

 prisskriften till Petersburger akademien (1759) uppgaf sig med 

 egna ögon sett flera hybrida arter uppkomma. Om den redan 

 beskrifna Veronica spuria -) säger han nu, att den fortplantas 

 genom sticklingar, hvilket torde antyda att den icke gifvit 

 frö, sedan den 1750 först observerades. Om den andra Del- 

 phinium hybridum säger han, att den fortplantas genom frö. 

 Den fjerde af de uppräknade, Tragoj^ogon hybridum hade er- 

 hållits genom frö, som utbildats på Tragopogon pratense, hvars 

 egna pollen borttagits, men pistillerne blifvit beströdde med 

 pollen af Tragopogon porrifoliiis. Den deraf erhållna hybrida 

 plantan, hvars blommor voro upptill purpurfärgade, men ned- 

 till gula, hade gifvit mogna frö. Af dessa observationer an- 

 såg sig Linné nu kvinna draga följande slutsatser: Det kan 

 icke betviflas, att de anförda vexterne utgöra nya arter, fram- 

 komna genom hybridiccring. De lära, att den hybrida växten 



') Neque hac occasione pri^tcrire possumus stupenda Dei praäscripta: 

 hfe enim species hybridte, etiamsi genitalibus instructie sint, familias tamen 

 suas propagare vix, ac ne vix quidem possunt. 



^) Det bör kanske anmärkas att denna Veron, spuria är en helt annan 

 vext än V. spuria L. Sp. pl. Ed. II. p. 13. 



