10 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



till inre delar och fructificationsorgarier troget återbilda mo- 

 dern, men till blad och andra yttre delar fadern. För natur- 

 Ibrskaren är således härmed lagd en ny grund, hvarpå kan 

 byggas vidare; ty deraf synes följa att vexternes många till 

 samma slägte hörande arter iirsprungligaen \;tgjort en vext, 

 från hvilken de uppkommit genom korsning. Derefter hän- 

 visas till de många Capensiska Geranierne (Pclargoniiim) m. 11., 

 hvilka lätt kunde föra botanisterne till antagandet, att arterne 

 inom samma slägte voro de olika plantor, som iippkommit af 

 den ursprungliga artens hybrida former, och att slägtcna an- 

 tydde de arter, som härstamma itrån samma moder med olika 

 fäder. Men huruvida alla dessa arter äro framkomne efter 

 skapelsen (temporis filiae), eller skaparen redan i begynnelsen 

 begränsat detta bildningssätt till ett bestämdt antal arter, 

 derom vågade han icke uttala sig. Han påpekar slutligen att 

 härmed ett nytt fält vore öpnadt för botanisternes verksamhet, 

 nemligen att genom hybridicering frambringa nva arter. 



Uti den nära samtidiga Generatio amhigena (Decemb. 1739) 

 återkomma dessa åsigter, men kanske med mindre säkerhet 

 uttalade. Det heter här, att ehuru hybrider ofta äro sterila, 

 så är detta dock icke alltid fallet, utan o-ifvas månwa undan- 

 tag. Om den ?»/a läran talas såsom en möjlig framtids åsigt. 



]\Ied ännu tydligare tveksamhet uttalar sig Linné, 2 år 

 sednare, i Fundamentuni Fructificaiionis. Sedan han varnat 

 för att antaga såsom skilj da arter de olika varieteter, hvilka 

 efter frö visa sig mera eller mindre constanta, yttrar han den 

 gissning att många varieteter uppkomma genom korsningar 

 ifrån olika fäder, ehuru detta iinnu icke kunnat genom till- 

 räckligt bevisande exempel ådagaläggas. Med afseende på 

 arterne säger han, att ehuru naturen satt bestämda gränser 

 för deras frambringande genom korsning, förekomma dock, 

 fastän mycket sällan, sådane hybrida bildningar (§ VIII). Det 

 är visst att de flesta hybrider icke fortplantas genom frö, men 

 deraf följer icke att alla hybrider äro sterila. Följer så det 

 första uttalandet, huru Linné tänkte sig vid skapelsen hafva 

 tillgått, med den uttryckliga förklaringen att detta vore en 

 hypothes. 



Uti den 12:te upi^l. af Systema Naturae (1767) uttalar slutl. 

 Linné, att hybriderne, såsom varande sterila, icke borde såsom 

 arter upptagas. I stället för att han förut gjort skilnad emellan 

 korsningar som föregått in primordio och in tenipore, så saknas 



