12 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



Endast 2:ne gåBger under sin 47-äriga professorsverk- 

 samhet föreläste Linné öfver de naturliga familj erne. Vid 

 båda dessa tillfällen förvitskickades en inledning, innehållande 

 åsigter om det naturliga systemets methodik. Uti den första, 

 upptecknad 1764 af Fabricivis, förekommer hypothesen om ar- 

 ternes tillkomst i närmaste öfverensstämmelse med den i Gener. 

 Plant. Ed. Yl meddelade. Uti inledningen till föreläsningarne 

 1771, upptecknade af Giseke, är denna aldeles utesluten. I 

 stället förekommer ett yttrande, som måhända kunde tagas 

 som bevis för, att Linné då sjelf betviflade hypothesens rik- 

 tighet. Med ledning af Koelreuters, då af Linné kända, för- 

 sta hybridiceringsförsök påpekas nemligen, att vid korsning 

 äfven vextens yttre delar torde förändras — hvilket tydligen 

 icke står väl tillsamman med Iwpothesens antagande (Giseke 

 Prcel. in ord. nat. p. 9). 



Uti den af Fabricius meddelade inledningen förekommer, 

 i sammanhang med hypothesen, några ord som ytterligare 

 styrka att hypothesen afsåge att lemna en clav för affinitets- 

 förhållandena hos vexterne, enligt det naturliga systemet. 



II. Naturens arter uppfattade på olika sätt i bota- 

 nisternes systemer. 



En hvar har redan från barndomen lärt sig att skilja 

 emellan barrträdet och löfträdet. emellan björken och boken, 

 emellan blåsippan och hvitsippan; hvarje sådan art har redan 

 på folkspråket sitt eget namn, och ingen sätter i fråga att de 



icke äro vexter af olika slaw. Förhållandet är icke enahanda 



o 



med olika slag af förgätmigej; dessa äro sinsemellan så lika, 

 att det fordras en nogare jemförelse för att linna huru de 

 skilja sig ifrån hvarandra. Linné antog att alla hos oss före- 

 kommande ekar tillhörde samma art; sednare observationer 

 hafva visat, att emellan dem finnas olikheter, som antyda att 

 de tillhöra 2:ne olika arter. Af boken förekomma hos oss 

 2:ne former, som skogboen brukar skilja såsom bok och ris- 

 bok, men botanisten tvekar icke att anse dem såsom olika for- 

 mer af samma art. Jemte den vanliga Jlädern, förekommer 

 i våra trädgårdar en form, som ofta benämnes persilje-kyll; 

 en hvar ser vid första ögonkastet, att den afvikcr från den 

 vanliga »enom smalare, mera delade blad. Men botanisterne 



