22 AGARDH, LINXÉS LÄRA OM VEXTEKXES AKTER. 



olika formcrnes särskiljande i nya arter. Syftet med den 

 ifrågavarande uppsatsen angifves hafva varit att fästa uppmärk- 

 samhet derpä, att tvä eller flera, mer eller mindre olika, men 

 mycket närstående former stundom påträftas på samma lokal, 

 oliklieterne i flera fall bestående af olika färgade eller olika 

 tecknade blommor. jMåhända kan man misstänka, att hela 

 denna uppfattning hvilar på föreställningen att individuela 

 olikheter icke förekomma hos vexterne, eller på förbiseende 

 af att dessa individuela olikheter än kunna vara mera i ögon 

 fallande, och då anmärkas, än så obetydliga att de lemuas 

 utan af se ende *). 



Till en sådan missuppfattning torde måhända anledningen 

 kunna sökas uti sjelfva det arbetssätt, som den beskrifvande 

 botaniken efter den Linneanska tiden allt mera begagnat. 

 Linné kände icke ' j^ af de arter, som nu finnas beskrifne, och 

 deraf största delen beskrifvits efter Herbarii-exemplar. Man 

 har dervid väl vanligen gått tillväga på det sätt, att vissa 

 föreliggande exemplar beskrifvits och blifvit stämplade som 

 typiska för arten ; när sedan nya exemplar tillfördes, som mera 

 eller mindre voro afvikande, betraktades de väl vanligen an- 

 tingen såsom endast varierande former, eller såsom mera be- 

 stämda varieteter. Det förekommer mig som skulle genom 

 ett sådant tillvägagående småningom en uppfattning om arten 

 kunna göra sig gällande, som mycket afvek från den Linné- 

 anska. I stället för att arten enligt Linné betraktades såsom 

 en sammanfattning af lefvande organismer, hvilka, under in- 

 verkan af yttre förhållanden, utvecklades med en viss frihet, 

 som gjorde de olika individcrne i någon mån olika; så blef 

 efter det nya uppfattningssättet arten en slags systematisk typ, 

 kring hvilken herbariicxemplaren ordnades. 



• Jag har önskat med den föregående framställningen an- 

 tvda både de onekligen stora svårio-heter, som finnas för ett 

 fastare grundläggande af de systematiska begreppen art, varie- 

 tct o. s. v. hos vexterne, och huru Linné antog att dessa 

 svårigheter kunde och borde öfvervinnas. Jag har tillika 

 vågat anmärka huru hans efterföljare, glömmande eller med 

 afsigt lemuande å sido de meddelade föreskrifterne, ingalunda 



') Linné yttrar : Varietates levissimas non curat Botanicus {Philos. Sot. 

 sxib. n:r MIO) : och på ett annat ställe : Quot sunt individua, tot sunt in 

 mundo varia artificia, nec duo inveniuntur perfecte similia ; hinc in varie- 

 tate seso jaetare Naturam dixere {Linn. Introd. iii Ord. Natur, cura Fa- 

 hricii). 



