BIHÄNG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAXDL. BAND 10. K:0 12. 27 



berg. Han aumärker i sin redogörelse derför, att man skulle 

 liafva svårt att nämna det tal, som angåfve antalet af de små 

 trådar, hvilka lågo samlade inom en ringa rymd. Då trådarne, 

 som bestå af korta led, oupphörligt tillvexa i längd, bildande 

 nya led, och hvarje led kan af söndras och utvexa till en ny 

 tråd, som äter tillvexer på samma sätt, och på kort tid, sa 

 vore lätt begripligt att de förökades i en utomordentlig pro- 

 portion; hvilken han försöker förtydliga genom iittalandet, att 

 de trådar, som, packade tillhopa, bilda en fast massa af en 

 kubiktums storlek, skulle, om de obehindradt flnge föröka sig, 

 så som det visat sig att de hvar för sig kunde förökas, under 

 en tid af 8 dagar hafva bildat en fast massa af hela jordens 

 storlek! Och likväl skola dessa milliarder i vattnen vid Berlin, 

 när de lefva och föröka sig efter den ordning och med de in- 

 skränkningar, som naturen för dem utstakar, icke förmå bilda 

 en ringa fläck, som höjer sig någon linea öfver vattenytan! 

 Möjligheten att utveckla och föröka sig i en utomordentlig 

 grad förefinnes; men utvecklingen begränsas genom sjelfva 

 vilkoren för deras tillvaro, såsom endast lefvande i vattnet — 

 och genom det begränsade rum, som äfven vattnet intager. 

 Så har väl äfven allt annat i naturen vissa gränsor, som enligt 

 gifven ordning icke fa öfverstigas. 



Dessa gränsor, som tyckas finnas öfver allt och i alla rikt- 

 ningar, de borde ingahinda fa underskattas. Om det är rik- 

 tigt hvad Linné antog, och ännu torde af mången antagas, att 

 trädet bör betraktas såsom en koloni af individer; om i regel 

 hvarje dess knopp kan gifva upphof till nya grenar, som åter 

 frambringa knoppar; så kunde man lätt frestas tro att hvarkeu 

 för koloniens lefnadstid, eller för dess utbredning i rummet 

 någon oöfverstiglig gräns borde finnas. Älan känner också 

 träd af flera tusen års ålder, och stammar med de väldigaste 

 dimensioner. ]\Ien säkerligen hafva dessa vextverldens resår 

 — lika väl som triid med kortare lefnadstid och mindre di- 

 mensioner — sina gränsor i tid och rum, enligt hvad som för 

 dem engång blifvit bestämdt. Af kända undersökningar torde 

 nog framgå, att om vissa träd kunna uppnå samma höjd som 

 en af de högsta pyramiderne, så hinna andra trädslag knapt 

 höjden af Peterskvrkans kupol o. s. v. Granen och Furan i 

 den svenska skogen uppnår icke på långt när ädelgranens höjd; 

 och ett mer än hundraårigt träd af den vanliga Enen öfver- 

 stiger väl knapt höjden af den bildstod, som man nu reser åt 



