30 AGÄRDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



liela södra Sverige, har ett allmännare tillgodogörande af mer- 

 gelgrafvar och anläggandet af våra jernvägar jemväl förekom- 

 mit; och det torde väl således knnna ifrågasättas, om icke 

 vextens framkomst snarare vore att tillskrifva frön, som från 

 längre tider tillbaka legat i jorden och nu kommit till utveck- 

 ling på de nybildade passande localerne, än någon vextens 

 egen förmåga i den allmänna striden, som gjort den till eröf- 

 rare af nya boningsplatser på andra vextcrs bekostnad. På 

 den sandblandade jord, der Alyssum calycimim bäst trifves, 

 stå vanligen vexterne glest och lemna oftast utrymme för 

 ett vida större antal individer af sandfältens första pionierer. 

 ]\Iåhända är vexternes o-leshet beroende af den mindre tillffånsr 

 till näringsämnen, som till en början der finnes. jMen då 

 näringsämnena ökas i den mån den lösare sanden öfvergår till 

 mylla, borde sandens första inkräktare kunna utvecklas i allt 

 större antal; om de i stället försvinna från dessa localer för 

 att lemna plats åt andra vexter, så torde man väl kunna antaga, 

 att det icke är de i striden för tillvaron kämpande sandvex- 

 terne som omedelbart förstöra hvarandra, utan det är de små- 

 ningom, må vara genom vexternes egen verksamhet, förändrade 

 locala förhållandena, som tvinga de första bebyggarne att 

 draga sig tillbaka till andra för dem passande localer '). 



De förhållanden, hvilka af Darwin anföras såsom bevis för 

 en ständigt pågående strid för tillvaron, de voro jemväl kände 

 af Linné. Jag har redan omnämnt hans beräkningar af de 

 stora antal frö, som efter ett enda stånd och under en enda 

 vextperiod kunna bildas. Uti en särskild af handling [De colo- 

 niis plantarwn) redogör Linné för de medel och de olika sätt,^ 

 hvarpå frön kunna öfverföras från en trakt till en annan; han 

 lemnar en särskild förteckning på de vextarter, hvilka han 

 antager hafva inflyttat ifrån andra länder till Sverige och som 

 då förekommo i olika trakter af landet. Han anför jemväl 

 hvilka exempel man på hans tid kände om dylika inflyttningar 

 till andra Europeiska länder. Om förflyttningar till Ostindien, 

 Amerika och Afrika af Europeiska vexter anför han inga exem- 

 pel, men hänvisar till olika arbeten, hvari många sådane flytt- 

 ninoar omtalas. Såsom inlednins; till hela framställningen för- 

 utskickar Linné det allmänna uttalande, att vexterne äro för- 



') Redan Linné {Oecon. nat. p. 2.?) ger en beskrifning öfver myllans 

 utbildning genom vexternes verksamhet, som jag förmodar vara i hufvud- 

 sak riktig. 



