BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 31 



delade öfver hela jorden efter olika klimat och localernes olika 

 beskaffenhet, sålunda att hvarje slag bebor de platser på alperne, 

 bergen, fälten, ängarne, åkrarne, kärren o. s. v., som äro de för 

 hvardcra mest passande, så att de der må kvinna vexa och 

 blomstra. Han anför att frön och frukter af Cassia fistula, Ana- 

 cardium, Mimosa scandens, Cocos nucifera m. 11. föras öfver 

 oceanen till Norges kuster så friska, att de enligt gjorda försök, 

 ännu äro grobara; men han uppräknar ingen af dessa vexter 

 bland de colonister, som sökt borgarerätt på Europeisk jord. 

 Såsom stöd för att utländske colonister icke från längre tid 

 tillbaka bebott Sverige anmärker han, att om de längre tid här 

 varit bosatte, så skulle de helt visst hafva utbredt sig och 

 blomstrat på andra ställen än der de nu finnas. Tulipa syl- 

 vestris anföres såsom förekommande i Lund och på andra stäl- 

 len, der förut varit trädgårdar. För 50 år sedan var den i 

 Lund ännu allmän på sådane localer. Med localernes små- 

 ningom skeende förändring, har den alltmera försvunnit. Bland 

 de till utlandet införde uppräknar Linné Amaryllis sarniensis 

 och säger derom: Då engelsmännen först upptäckte denna sär- 

 deles utmärkta prydnadsvext, var den allmän på ön Guernseys 

 södra sandiga kuster. ]\Ian kunde till en början icke förstå, 

 huru denna vext kommit till denna ö. Man fann slutligen, vid 

 nogare efterspaningar, att ett fartyg mot slutet af 1600-talet, 

 kommande från Japan, här gjort skeppsbrott, och att dermed 

 sannolikt öfverförda lökar af den på Japan allmänna vexten 

 blifvit kringspridda på stranden och der funnit passande loca- 

 ler för utveckling. Den synes på Linnés tid der hafva varit 

 allmän på för den lämpliga localer. Sedermera synes den vara 

 sä fullständigt försvunnen, att den i Babin^^tons Flora sarniensis 

 icke ens såsom en planta adventitia omnämnes. 



Uti en annan afhandling (Oeconomia naturw) redogör 

 Linné för de af Darwin anförda förhållanden, som visa hur 

 den ena organismen ofta är beroende af den andra, och huru 

 Jiela vextriket med hvarje nytt år utbreder sin fullhet och 

 ymnighet för att tillfredsställa de otaliga djurens olika behof 

 af föda. Han redogör särskilt för hvardera naturriket och i 

 särskilda paragrafer, under rubrikerne conserfatio och destructio 

 anföras detaljer, som Darwin behandlar i kapitlet: struggle for 

 existence under rubrikerne high råte of increase och mutual 

 checks to increase. ^len då Darwins syfte tydligen är att 

 påvisa en allmän, i hela naturen förekommande sti^id^ för till- 



