BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12, 35 



för en strid för tillvaron, i hvilken de lifskraftigare vinna 

 seffer öfver de svao-are. Om frö af amerikanska vexter, som med 

 ffolf-strömmen föras öfver till Norges kuster, med rätta sägas 

 ofta vara grobara när de passande behandlas; men, upp- 

 kastade på den norska stranden, de icke gro, så kunna de väl 

 icke sägas vara besegrade af de norska vexterne i en strid 

 om tillvaron. De frö af varmare länders vexter, som vi vipp- 

 draga i drifbänk, de gro icke, när de utsås på fritt land. Frö 

 af Sonclius oleraceus, hvilka nog föras med vinden lika väl 

 till kärren och ängarne som till odlad mark, ser man icke 

 utvecklas hvarken på den ena eller andra af de nämnde loca- 

 lerne. Såningsmannens frön, som falla på hälleberget och på 

 vägen, de kunna icke gerna sägas duka under i en strid för 

 tillvaron med lifskraftigare grannar. 



Till ännu besynnerligare resultat kommer botanisten, om 

 han af de ringa antal plantor af hvarje art, som utvecklas, i 

 jemförelse med de stora antal, hvartill finnas anlag, antager 

 skilnaden emellan båda vara en exponent af den strid för till- 

 varon, som föregått emellan de icke till utveckling komne och 

 de sig utvecklande. Det är nemligen inom ett stort antal vext- 

 familjer vanligt, och ofta så genomgående att det antages 

 såsom characteriserande gruppen, att ett större eller mindre 

 antal ägg icke komma till utveckling. Hos Linncva har ova- 

 riet 3me rum med talrika ovula i de 2:ne rummen, men endast 

 1 ovulum i det tredje; detta enda ovulum är större än de 

 andra, och är det enda som utvecklas till frö. Hos våra ekar 

 har hvarje ovarium 3:ne rum, med 2:ne ovula inom hvarje, 

 men af dessa 6 ovula kommer regelbundet endast ett till ut- 

 veckling. Björkens pistill har 2:ne rum, med 1 ovulum i 

 livarje, men den mogna frukten är enrummig med ett enda 

 frö. Och hos vexter med ett stort antal ovula, anlagda inom 

 samma pistill, kan man ofta i den mogna frukten (t. ex. hos 

 Pceonia) se jemte de till utveckling komna fröna kanske lika 

 många som icke kommit till utveckling. Det skulle sannolikt 

 stämplas såsom ett hårdt tal, om man tillskref abortierandet, 

 af några eller många af dessa ovula, en strid för tillvarop, som 

 föregått i modcrlifvet. Om man deremot i sådane ovarier med 

 talrika ovula ser hvarje så stäldt, eller normalt krökande sig 

 på ett sådant sätt, att befrukningspunkten regelbundet vänder 

 sig åt visst håll, så ligger det väl nära till hands, att i denna 

 anordning so ett underlättande för den ifrån pollcnkornet ned- 



