40 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



att de förändrade vilkor, lifvet sålunda får underkasta sis;, 

 skola medföra större eller mindre förändrino-ar äfven i vttre 

 form. Man liar observationer, som antyda att under vissa för- 

 liållanden roten iipptager vatten, som innehåller ämnen, skad- 

 liga för vextens lif, i större qvantitet än vatten starkare mät- 

 tadt med sådane ämnen, som innehålla närande beståndsdelar. 

 Det iir måhända antagligt att vexten, för att kunna förbruka 

 det öfverflödiga, fått en större frihet i delarnes starkare eller 

 svagare tillvext. 



Om i allmänhet livarje art fordrar vissa yttre förhållan- 

 den för att både komma till utveckling och fortlefva, men 

 dessa yttre vilkor, vare sig i klimat eller i lokalens beskaifen- 

 ]iet, sjelfve äro underkastade förändringar, så torde kunna 

 väntas, att vexten äfven tager intryck af dessa förändringar. 

 Så måste väl individuela olikheter uppkomma hos olika indi- 

 vider af samma art, likasom olika arter äro danade för före- 

 komst på olika lokaler. 



Det är nogsamt bekant, att i trädgårdar och på åkrar 

 mänga vexter odlas under förhållanden, som mera eller mindre 

 afvika från dem, hvarunder de förekomma i den fria naturen. 

 Så uppdragas vexter i låglanden, som i naturen bebo alpernes 

 liögre regioner. Kaliforniens vexter trifvas väl i Skånes träd- 

 gårdar. Orchideer, som inom tropikernes skogar förekomma 

 i trädklyftorne, blomstra öfverallt i Europas drifhus. Man 

 ser att många af dessa odlade vexter afvika i vissa afseenden 

 ifrån deras vilda stamfäder, men i allmänhet äro väl afvikel- 

 serne icke större, än att inan lätt nog i den odlade formen 

 igenkilnner dess stamart i naturen. Erfarenheten visar dock 

 att olika arter äro i mycket olika grad känsliga för de nya 

 förhållanden, som erbjudas dem. Om således vexterne å ena 

 sidan äga en större eller mindre förmåga, att accomodera sitt 

 lif efter yttre omgifvande förhållanden, så har å andra sidan 

 denna accomodationsförmåga vissa gränser, som icke öfver- 

 skridas. Och dessa gränser äro för olika arter drao-ne trängre 

 eller vidare, sannolikt efter känsligheten af det lif, som är 

 för arten egendomligt. Och vi spåra sannolikt denna känslig- 

 het i de många olika sätt, hvarpå olika arter utbredt sig 

 öfver jorden. 



Om det sålunda är antagligt, att arten under olika yttre 

 förhållanden kan ikläda sig en i viss mån olika form, och det 

 derjemte är kändt, att olika arter närma sie hvarandra i olika 



