BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. -\:0 12, 45 



vissa för dem gemensamma grundämnen. Grupperingarne torde 

 således i och för sig icke utgöra tillräckligt bevis för descen- 

 dens theoriens antagna förklaringar. 



jNIan vet att äfven oorganiska ämnen kunna sins emellan 

 vara mycket olika både till utseende och egenskaper, och 

 dock bestå af samma enkla ämnen, ehuru på olika sätt för- 

 enade. Man känner ock att en viss öfverensstämmelse i ut- 

 sende och egenskaper kunna förekomma hos ämnen, som bestå 

 af olika enkla ämnen. Om således inom den oorganiska na- 

 turen man på visst sätt har slägten med mer eller mindre 

 hvarandra olika arter, och emellan olika slägten och arter 

 vissa analogier kunna förekomma, utan att något sjemensamt 

 ursprung torde kunna antagas såsom förklaringsgnmd, så torde 

 näppeligen mera skäl förefinnas att inom den organiska na- 

 turen anse analogier och slägtskaps-förhållanden såsom bevis 

 på ett fjermare eller närmare gemensamt ursprung. 



Både Linneaner och Darwinister antogo väl, att nutidens 

 individer under generationernes langa följd successivt ökats, 

 och att man sålunda genom att gå ättartafiorne tillbaka slut- 

 ligen måste komma till ett färre antal stamstånd, vare sig nu 

 dessa anses med Linne hafva utgjort skiljda arter, eller med 

 Darwin såsom stamfäder för sednare bildade arter. Icke ens 

 Darwinisterne, vare sig de antaga dessa stamfilder hafva varit 

 flera, eller de antaga ett enda urväsende, hafva kunnat an- 

 gifva huru dessa stamfäder tillkommit. Antagas dessa hafva 

 tillkommit på hvilket som helst extraordinärt sätt, sa torde 

 det väl med lika befogenhet kunna antagas att flera, eller 

 många tusental tillkommit, hvardera med sina likheter med, 

 eller afvikelser frnn de andra. Den Darwinska tydningen at 

 de i naturen förekommande slägtskaps-förhallandena förklarar 

 dem binder den af honoui förutsatta formernas föränderliphet 

 och successiva omhildning . Men det var väl denna formernes 

 föränderlighet och successiva utbildning, som genom slägt- 

 skapsförhållandenas förklaring i sin mån skulle anses bevisad. 



För min del vågar jag tro, att de hufvudsakliga skäl, som 

 man framhållit för den Darwinska uppfattningens giltighet, 

 icke kunna anses bevisande, så snart de nogare pröfvas. Huru- 

 vida den i naturen antagna formernes föränderlighet af andra 

 skäl kan bevisas, derom kan man måhända hafva olika mening. 

 Sannolikt skall man lättast kunna bedömma detta o-enom. att 

 2;ranska arten af de föräudrino-år, som förekomma. Aro dessa 



