46 AGAKDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERXES AKTER. 



af olika slag, så torde de väl äfven hafva olika betydelse. Jag 

 skall således tillåta mig först anföra några exempel på sådane 

 förändringar, för att sedan efterse i livad mån de kunna an- 

 tagas som bevis för den Darwinska uppfattningen. 



a) Artens normala förändringar, oberoende af yttre 

 inverkande orsaker; olikheter i yttre form, som måste an- 

 ses tillhöra artens normala formkrets. 



Vill man göra sig reda för betydelsen af de olikheter i 

 yttre form, som förekomma hos organismerne, så torde man 

 väl i första rummet böra skilja emellan de förändringar, hvilka 

 ligga inom artens normala formkrets, och de som på ett eller 

 unnat sätt förändra denna. Framför allt måste detta vara 

 nödigt hos vexterne, der icke alla, samma individ tillhörande 

 organ samtidigt äro utvecklade, och der, hos många träd, hela 

 sekler kunna ligga emellan de först och de sist utvecklade 

 delarnes tillkomst. 



Linné antog såsom allmän regel, att alla de arter, som 

 öfverensstämde i fruktdelarnes bildning, tillhörde samma slägte; 

 och att alla Individer — mer eller mindre olika — som kunde 

 framkomma ur frö af samma vext, tillhörde éamma art; och 

 han drog af sin mycket rika erfarenhet den slutsats, att slägten > 

 lika väl som arter, voro i naturen bestämde och icka borde 

 efter olika theorier eller olika tycken kunna förändras (Philos. 

 Bot. § 159, 162). Men han fordrade i detta afseende, som i 

 andra, att naturen i h varje särskildt fall skulle fälla utslaget. 

 Han hänförde utan tvekan Cerastiwn semidecandrum till slägtet 

 Cerastiwn, oaktadt den afvek ifrån andra arter af slägtet i en 

 karakter, hvarpå Linné i andra fall lade synnerlig vigt. 



^Motsvarande förhållanden finnas nn jemväl hos Arterne; 

 de hafva en hvar sina former, sina egendomligheter, sina 

 karakterer, afvikande ifrån andra arters. Men hos vexterne 

 äro formerne icke bestämda med mathematisk noggrannhet. 

 Det ena individet är icke fullkomligt likt det andra; olika 

 grenar, olika blad på samma individ, ja olika ståndare i samma 

 l)lomma skola finnas icke fullt lika hvarandra, om de nogare 

 granskas. ]\Ian torde således kunna antaga det äfven hos indi- 

 viderne af samma art individuela olikheter normalt böra före- 

 komma. Dessa individuela olikheter kunna vara större och 

 mindre; i vissa fall så tydliga modifikationer af artens vanliga 

 form. att svårligen någon kan betvifla deras betydelse såsom 



