BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 47 



utgörande individuela olikheter; i andra så stora, att under 

 vetenskapens tidigare stadier de olika formernc blifvit betrak- 

 tade icke blott såsom särskilda arter, utan jemväl skulle, efter 

 nutidens uppfattning af characterers vigt, väl kunnat tydas 

 såsom typiska för olika slägten. Det är i sådane fall livarken 

 characterens art eller mera framstående tydlighet, icke heller 

 några allmänna reglor, som kunna vara afgörande för bestäm- 

 mande af artens normala formkrets; äfven i detta fall »äller 

 Linnes: Scias characterem non dåre genus, sed genus cliarac- 

 tereni. Jag skall tillåta mig ett par exempel: 



Hos BroiissoneUa pajyyrifera kan man på en och samma 

 smågren få se talrika blad af olika form; stundom knapt 2:ne 

 som äro hvarandra fullt lika. Wildenow (Baumz. p. 65) säger 

 att på unga plantor äro bladen djupt 5-flikiga, men på äldre 

 träd äro de odelade, äggformiga, stundom dock 3-flikiga, med 

 den nedersta fliken en eller 2:ne o-ånwer bågformifft buotad; 

 stundom äro äfven sidoflikarne bågformigt inskurne. Om hos 

 Broussonetia bladen sålunda kunna hafva olika form på unga 

 plantor och på äldre, ja på en och samma smågren, så måste 

 det vara tydligt, att denna föränderlighet i bladform är en 

 egendomlighet hos denna art; ingen kan betvifla att de olik- 

 heter som förekomma, till och med på samma individ, tillhöra 

 artens normala formkrets. 



Hos Adoxa har den terminala blomman en annan structur 

 än de 4 laterala, som sitta omedelbart under densamma; den 

 förra har ett 4-delt perianthium, 8 ståndare och 4 pistiller; 

 de sednare åter 5-delt perianthium, 10 ståndare och 5 pistiller. 

 De characterer, hvarigenom den terminala blomman skiljer sig 

 från de laterala, ansågos i allmänhet af Linne äga den be- 

 tydelse, att han på dem grundade sexualsystemets klasser och 

 ordningar; men då blommor med denna olika structur före- 

 kommo i ett och samma blomster, kunde de tydligen icke här 

 äga den betydelse, som hos många andra vexter. Det tillhör 

 här artens formkrets, att hafva vissa blommor 4-delta, andra 

 5-delta. Samma olikhet i blommans bildning, som characteri- 

 serar olika arter hos slägtet Cerastium, förekommer hos Adoxa 

 i olika blommor på en och samma stjelk, och förekommer 

 regelbundet sålunda i hvarje blomster. Hos arter af slägtet 

 Viola förekomma, jemte blommor med en utbildad blomkrona, 

 andra som sakna blomblad; de förekomma på samma stånd, 

 samtidigt eller på olika tider. Den dubbla blomformen tillhör 



