BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 61 



lätt kan följas i de minsta delar. Det finnes sålunda arter, hos 

 hvilka vid hvarje led af en tveäggad stam en gren utgår; gre- 

 narne ofta alternerande åt höger och venster. Andra arter 

 hafva orrenarue utoående vid hvart annat led, eller vid hvart 

 tredje, eller fjerde o. s. v.; nnder det hos andra arter en sådan 

 bestämd norm för utvecklingen näppeligen torde kunna upp- 

 spåras. Af ven hos sådane arter, der grenar anläggas och utgå 

 med den största regelbundenhet (arter af Ptilota, Plocamium 

 m. fl.) finner man att under utvecklingen olikheter uppkomma — 

 olika grenar få olika utveckling, några förblifva ogrenade, an- 

 dra utvecklas vidare, stundom äfven detta med den största 

 regelbundenhet; nedre grenar antaga stundom riktning och 

 utseende af rötter; vissa grenar ombildas till cystocarpier, 

 andra förblifva sterila; på olika stånd sker ombildningen till 

 olika slag af de fruktorganer, som förekomma hos Florideerne. 

 Hos några arter förete de individer, som skola bära de olika 

 fruktorganerne vissa andra olikheter (arter af Ceramium, Hyp- 

 nea, Gigartina o. s. v.). Hos närstående arter kunna de indi- 

 vider, som bära samma slags fruktificatiousdelar, få sins emellan 

 en viss öfverensstämmelse ; men icke följer deraf, att de så- 

 lunda analoga individerne utgöra något slags öfvergångsformer 

 mellan de arter de tillhöra. 



Hos många högre vexter, och kanske tydligast hos de 

 med alternerande blad, hvilka vanligen hafva längre blad- 

 stjelkar, ser man dessa än längre än kortare. Plos arter af 

 Nympheaceer, som vexa på grundare vatten, får bladstjelken 

 en derefter afpassad längd ; men man kan på individer af samma 

 art, då de vexa på djupt vatten, få se bladstjelkarne uppnå 

 en mångdubbelt större längd. 



Om dessa individuela olikheter i vissa fall tyckas lätt 

 nog kunna förklaras af förekommande förhållanden, så gifvas 

 andra, som torde vara vida svårare att härleda från sina na- 

 turliga orsaker. Hos annuela och bienna vexter framkomma 

 blommorne temligen samtidigt hos individer, som vexa under 



Dö ^ 



enahanda yttre förhållanden, så att t. ex. på samma rågfält 

 stora antal af derpå befintliga stånd utkasta pollenkornen 

 nästan samtidigt i rykande massor. Hos mångåriga vexter, 

 och tydligast hos träden, inträffar första blomningsperioden 

 hos olika individ af samma art, ofta vid olika ålder. Hos 

 monoiska vexter (Pi«ws-arter) har jag vid den första blom- 

 ningen hos några (P. austriaca) endast sett maskulina; hos 



