66 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTKR. 



hända mindre afvikandc knöl på ekens grenar, så finnas andra 

 dylika bildningar, hvilka mycket bjertare sticka af mot van- 

 liga delar. Hos rosorne påträfias, ingalunda så sällan, stora 

 klotformiga bildningar, som nästan liafva utseendet af en 

 monströs knopp, bestående af mycket talrika bladlika delar, 

 några erindrande om törnrosbladets former, andra mera af- 

 vikande, och alla tätt hopgyttrade till en oregelbunden knut, af 

 stundom mera än tums diameter. Likasom man i de yttre for- 

 merne igenkänner rosornes delar, så återfinner man i dessa äfven 

 modervextens anatomiska elementer, om ock mer eller mindre 

 annorlunda ordnade. Och det torde icke kunna vara något 

 tvifvel om att dessa, i så hög grad abnorma, bildningar äro 

 produkter af vextens egen lifsverksamhet, men hvilken här af 

 särskild anledning utpreglats i mycket afvikande former. Af- 

 skalas de bladformiga delarne, finner man i det inre flera 

 särskilda knutor, ur hvilkas inre slutligen insekten fullbildad 

 bryter sig en öppning. Det är hos eken och törnrosen samma 

 orsak, som framkallar en afvikelse i vextens normala gestalt- 

 ningsprocess, men afvikelsen framträder på olika sätt hos de 

 båda vexterne; och så är väl förhållandet äfven hos många 

 andra vexter. fJemväl hos en och samma art (eken) kunna 

 flera olika slag af dylika bildningar förekomma, måhända fram- 

 kallade af olika slags insekter, men i alla händelser i viss mån 

 olika, allt eftersom insektäofSfet nedläojo-es i en rot eller i en 

 gren, i ett blad eller i en knopp, i en masculin eller feminin 

 blomma. Delarne i det masculina blomstret hos eken få en 

 förändrad ställning och andra former än i det normala; men 

 en och annan ståndare finnes qvar, tillräckligt antydande 

 hvilken del af vexten, som blifvit ombildad. Man torde väl 

 i alla dessa falli kunna antaga att det ffift, som med insekt- 

 stynget och det inlagda ägget infördes i den förut friska vext- 

 delen, framkallat en starkare lifsverksamhet, hvarigenom vext- 

 lifvet oskadliggör det i dess inre införda främmande elementet; 

 men i det safterne således i rikligare mängd här hopas, bibe- 

 hålla de väl sin tendens att utbilda sig till de former, som 

 norraalt tillhöra den angripna delen. 



Likasom vextdelar sålunda kunna få en abnorm utveck- 

 ling genom insekters åverkan, så torde väl äfven vextparasiter 

 af olika slag kunna gifva åt närvexten ett mer eller mindre 

 abnormt utseende. Hos den vanliga Margrönan äro rötterna 

 trådlika, greniga, från rothalsen nedåt temligen jemt afsmal- 



