BIHANG TILL K. SV. VET.AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 67 



nande. ^len hafva fröu af den på murgrönan parasitiskt lef- 

 vande Orobaitche Hederrp nått ned till murgrönans rötter och 

 deri inträngt, svälla de angripna ställena nt till knölar, som 

 i form och storlek nästan kunna jemföras med potatis. 



Ingen lär väl antaga att de egendomliga bildningar, hvari 

 vextlifvets former utbildas under inflytandet af nämnde, för det- 

 samma fullkomligt främmande moment, torde kunna tydas såsom 

 bevis för någon lios vexten befintlig tendens att omgestalta 

 sig i nya former. En hvar skall väl erkänna, att dessa ab- 

 norma bildningar snarast äro att betrakta såsom sjukdoms- 

 fenomen, hvilka uppkommit af en tillfällig, här lätt funnen 

 anledning. Lifvet fortsätter sina bildningar i den angripna 

 vextdclen, men likasom afledt uti en främmande strömfåra; 

 och det fortsätter väl sin verksamhet här, så länge det afledande 

 momentet verkar. ]\Ien liksom lifvet derefter återgår till sina 

 normala foimer, så återkomma de abnorma bildningarne, hvar- 

 helst det främmande momentet åter inverkar på den normala 

 formbildningen . 



Det är en vanlig företeelse, att om man afskär ett yngre, 

 i sin fulla vextkraft befintligt träd, så frambryta från den åter- 

 stående delen nya skott, hvilka både förlänga sig hastigt (Salix- 

 arter) och bära ofta blad af ovanliga dimensioner. Man kan 

 måhända antaga, att den rot-adparat, som förut varit tillräcklig 

 att mata det ostympade trädet, nu, då den har färre delar att 

 nära, utbildar dessa i kraftigare former. Ser man således i 

 detta enkla exempel en möjlighet, att genom ökad näring- 

 framkalla talrikare eller starkare utbildade delar hos vexterne, 

 så kan man väl lätt föreställa sig, att under den långa tid 

 menniskan närt sig af, eller anvåndt odlade vexter, hon funnit 

 många olika sätt, att öka och omgestalta sådane de (adlade 

 vexternes delar, som hon funnit för sina behof användbara. 

 Så har kulturen, under seklernes följd, småningom omgestaltat 

 de vexter, som varit föremål för odling. Och då man altjemt 

 söker tillförsiikra sig det önskade resultatet, skola ock de genom 

 kultur vunna formerue genom liknande odlingssätt bibehållas. 

 Har man någonstädes, genom en förändring i detta, lyckats 

 frambringa någon ny eller förmånligare form, så skall man 

 der fortsätta med samma odlingssätt, och skapa en ny race, 

 localt bestående jemte den allmännare; Har man nu öfver- 

 tygat sig, att de genom insekters åverkan frambringande ab- 

 norma formerne endast äro att betrakta såsom sjukdomsfenomen, 



