BIHANG TILL K. SV: VET.-AKAD. IIANDL. BAND 10. N:0 12. (i|t 



otroliga resultat, som modern konst uppnått genom använd 

 beskärning, hopkoppling af delar, både från olika stånd af 

 samma fruktslag, och stånd af olika trädslag. Man kan af- 

 skära stammen till ett träd, och låta kronan matas medelst 

 grenar, som sammankopplats ifrån andra träd. Man kan så- 

 ledes få safterne att utbreda sig i motsatt riktning mot den 

 de följa i det ostympade triidet. Ingen lär väl kunna sätta i 

 iråga, att anse en sådan abnormitet utgöra likasom ett nytt 

 uppslag i vexternes lif — en begynnelse till former, i hvilka 

 safterne rörde siff efter andra lagar, än de som hittills varit 

 kända. ^). ]\Ian kan väl knappast i detta egendomliga fall se 

 något mera än ett nytt exempel på lifvets förmåga, att under 

 onaturliga förhållanden hjelpa sig fram på äfven ovanlig väg. 

 Och har en vanliga förhållanden så motsägande förändring 

 icke någon annan betydelse, så torde väl andra förändringar, 

 som förehnnas under tillkonstlade förhållanden, icke heller 

 böra anses såsom giltioa bevis mot hvad naturens normala 

 bildningar kunna lära. 



Sjelfva det sätt, hvarpå kulturvexterne afvika ifrån sina 

 vilda stamarter, torde i många fall antyda deras egenskap att 

 blott vara oenom konst tillkomne. Det tillhör nemligen vexten 

 att på vissa tider uppsamla reserv-näring på olika ställen för 

 kommande behof, An är det företrädesvis i roten (hos många 

 perennerande örter), eller dermed i viss mån jemförliga delar 

 (rotknölar, lökar, rotskott), än i frukter och frön eller dem 

 tillhörande delar, som vexten uppsamlar sina förråd. Dessa 

 naturens förrådskamrar har konsten lärt sig- att vido-a och rik- 

 ligare utstyra, dels genom att öka de näringsämnen, som till- 

 föras vexten genom roten, dels genom att i vissa fall afstänga 

 ifrån ljus de delar, som skola begagnas, dels genom att i andra 

 fall i rikligaste mått(» exponera dem för inflytandet af ljus och 

 värme. 



De hos vexten uppsamlade ämnena utgöras hufvudsakligen 

 af stärkelse och socker, med olika tillsatser hos olika vexter, 

 än mera oskadliga, än giftiga och för menniskan stundom i 

 hög grad farliga. Man vet att olikhet i detta sednare afseende 

 stundom förekommer hos närstående arter (hos melonen och 

 coloqtiinten). Men sådane förhållanden har man trott sig kunna 



') Linné omnämner att man på hans tid gjort försök med att vända 

 upp och ned på ett yngre träd (af Tilia), och att man lyckats få kronan 

 ombildad till rot. och roten att bilda grenar till en ny krona. 



