BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. \:0 12, 71 



noser och Oxalideer, som hafva 3:ne småblad, öka dessas antal 

 till 4; att vexter, som normalt hafva '2:nc motsittande blad 

 (arter af Lysimaclna, Verotnca, Anagallis) få verticilleradc 

 blad med o — 4 blad i kransen. Likasom i sådane fall stjel- 

 kcns kanter ökas (från 4 — H), ser man hos de odlade Cacteerne 

 det normala antalet ribbor här och hvar tillökas med en nv: 

 och detta stundom repeteras i den mån stammen tilltager i 

 tjocklek — liuru mvcket annars sådane characterer hos dem 

 synas vara constanta. Tråd af mycket olika familjer, som i 

 sitt vilda tillstånd äro försedda med tornar (Eosaceer, Oliver, 

 Anrantiaceer) och hafva sura eller bittra frukter, förekomma hos 

 odlade racer utan tornar och med ätliga frukter. 



Afven den mycket egendomliga form, som Celosia cristata 

 nästan alltid antager, hvarhelst den odlas, är utan tvifvel en 

 genom kultur frambragt form. Uppdragen på mager jord, 

 säo-er Linné, blir den liten och klen, får sina naturlig-a trinda 

 O-renar och blomster i vanliga, enkla ax. Jemväl hos måncfa 

 andra vexter förekomma analoga stambildningar, men mera 

 tillfälligtvis. Linné citerar flera exempel härpå, observerade 

 lios Tragopoyon, CicJwrium, Scorzonera, Asparagus, Hesperis, 

 Beta; och de fleste botanister torde nog hafva påträftat sådane 

 monströsa stjelkbildningar åfven hos andra vexter. Linné an- 

 tog dem, likasom de krusade eller på annat sätt förändrade 

 blad, som under odling uppstå hos många vexter, vara genom 

 kultur frambraate luxurierande;; former, h vilka han påtao-Ho-en 

 ansåo- hafva rinoa betvdelse såsom variationer. I måno-a fall, 

 och helst der de framträda mest afvikande, torde jemväl de 

 sistnämnda kunna betraktas såsom närmast analoga med de 

 monströsa bildningai', som här ofvan blifvit tvdda såsom pa- 

 tliologiska afvikelser. 



Likasom lifvet i dessa abnorma former framträder på ett 

 eller annat sätt förändradt, till följe af en rikligare tillgång 

 till näring, så förvara vi i de botaniska trädgårdarne talrika 

 vexter, som väl närmast kunna betraktas som krymplingar 

 eller sjuklingar. De fortsätta att lefva på detta sätt öfverallt, 

 der man icke känner, eller förmår åt dem bereda de lifsvilkor, 

 under hvilka de i sina hemland utbildas i rikare former. — 

 Det är lått begripligt, att enahanda modificationer i utveck- 

 ling, som kulturen bereder, stundom kunna förekomma på 

 särskilda localer i den fria naturen. Så reduceras buskar och 

 träd i arctiska regioner till möjliorast minsta dimensioner, med 



