80 AGARBH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



seduare artens pistill befniktats af den förras pollen, blifva 

 hvarandra fullkomligt lika. Detta är, säger han, den allmänna 

 regeln hos nästan alla vexter, men företrädesvis då försöken 

 göras med rena arter, sådane de förekomma i den fria naturen. 



Härio-enom skulle bastardbildnino-en inom vextriket afvika frän 



o o 



den inom djurriket förekommande, och han söker förklaringen 

 för denna olikhet deruti, att hermaphroditismen är förherskande 

 hos vexterne, men könen äro skiljde hos djuren, och att hos 

 dem de olika könen, utom olikhet i könsdelarne, jemväl äga 

 vissa andra olikheter. 



Såsom characterer, hvarigenom bastarderne hos vexterne van- 

 ligen utmärka sig, angifver Gärtner: att de väsentligaste för- 

 ändriugarne drabba de masculina organerne ; man ser sålunda stån- 

 darnes antal ofta vara större hos bastarderne än hos stamarterne ; 

 om ock ståndarne till yttre form och storlek ofta förekomma 

 normala, sakna de dock den befruktningskraft, som tillkommer 

 de rena arternes; oftast äro de, hos olika individer mer eller 

 mindre, äfven till det yttre, abnorma, så att man redan här- 

 utaf kan shita till deras impotens; antherans dehiscens är ofta 

 bristfällig, och många antlierer krympa tillsamman utan att 

 öppna sig; om pollenkornen, den vigtigaste delen vid befrukt- 

 ningen, hade redan Kölreuter anmärkt, att de delvis iiro oregel- 

 bundna, hopkrympta och likasom söndersprungna ; oftast utgöra 

 de oregelbundet bildade pollenkornen den vida öfvervägande 

 massan; och hos bastarden är olikheten i gestalt och storlek 

 inom samma anthera vida större än hvad som kan vara fallet 

 hos de rena arterne; sjelfva innehållet i pollenkornet är mycket 

 olika hos bastarderne; äfven hos de potenta är dcf ringa, oftast 

 felas det alldeles ocli pollen sviies torr; när pollenkornet hos 

 bastarden har normal gestalt och storlek, innehåller det van- 

 ligen en oljaktig substans, men är dock ofta impotent. Om 

 de ffeminina organerne uppgifver han, att de till sin yttre 

 form knappast kunna skiljas ifrån de rena arternes, så att ba- 

 stardblommans conceptionsförmåga nästan endast kan utrönas 

 genom direkta försök; han anmärker dock, att en bastards 

 oförmåga ofta spåras i äggens ofullkomliga utveckling; men 

 att detta dock icke alltid är förhållandet; hos de fullkomligt 

 sterila bastarderne svnas alla gemmulae vara ofullkomligt ut- 

 vecklade; hos delvis fruktbara kunna de ofullkomligt utveck- 

 lade vara blandade med andra, som hafva utseende af att vara 

 sunda. Ett sådant äggens sjukliga iitseende (tillägger han 



