Si^ AGAKDH. LINNÉS LÄRA OM VEXTERNF.S AKTER. 



i^tor mängd fruktämucn affalla eller ^■issIla bort. under det ett 

 relativt fåtal utvecklas vidare. Mellan så kallade goda fruktar 

 komma ofta flera eller färre dåliga. Men likasom hos träd 

 vnore orenar af kastas och äldre vissna bort. sa torde man väl 

 ock kunna förutsätta möjligheten af att fruktämnen afkastas, 

 der de i alltför rikligt mått utvecklats, iitan afseende pä att 

 foecundation der försiggått. Det är väl icke heller så säll- 

 synt, att utvecklade frukter kunna vara tomma ( CJlmus, Acer). 

 Hos liljevexter, som fortplantas genom nva lökar, hos Allium- 

 arter och andra som fortplantas genom bulbiller, utbildas väl 

 sällan frukter och frö, huru rikligt de ock må hafva blommat. 

 Man torde af sådane förhallanden väl böra draga den slutsats, 

 att sterilitet, absohit eller relativ, kan förelinnas äfvcn hos de 

 rena arterne. 



Kedan Linné anmärkte, att vexter odlade under mer (dier 

 mindre abnorma förhållanden sällan satte frukter. Gärtner 

 fäster jemväl uppmärksamhet derpå ; och T3arAvin (p. 264) sä- 

 ger, att han har samlat en mängd facta, som antvda att djur 

 och vexter, hvilka lefva under icke naturliga förhallanden, hafva 

 benägenhet att få organerne föi' det reproductiva svstemet vii- 

 seudtligt förändrade, i allmänhet ser man väl ock vexterne i 

 våra vexthus, och äfven de rikast blommande, sällan sätta 

 frukter. Men samma Orchidé, som, här lemnad åt eona ut- 

 vägar, icke sätter frukt, har jag sett med väl xitbildad frukt, 

 efter det dess egna pollenmassor med konst öfverförts till 

 stigmat. Det kiiude således synas, som vore det den mekani- 

 ska hjelpen af vttre förhållanden, och väl vanligast vind eller 

 insekter, hvilken, enär den saknades i vexthusen, kunde an- 

 tagas vara vållande till den der vanliga steriliteten. 



Det förekommer mig, som man af dessa förhållanden vis- 

 serligen vore berättigad sluta, att fertilitet, der den förefinnes 

 enligt naturens ordning, kan (ikas och minskas; men dermed 

 är väl ännu icke bevisadt, att fertilitet kan med konstens 

 tillhjelp förvärfvas, äfven der den enligt naturens ordning 

 synes saknas. I hvad mån konsten skall lyckas, att i denna 

 riktning förändra naturens ordning, derom skall jag icke tillåta 

 mig något omdöme: endast må det vara tillåtet anmärka, att 

 hvad som sålunda åstadkommes genom konst lika litet här 

 kan hlifva bevisande för uppfattningen af hvad som föregår i 

 naturen, som man af safterues abnorma utbredning, vid kopp- 



