BTHANG TtLL K. SV. VET.-AKAD. HANDl.. BAND 10. N:0 12. 93 



och till och med former af olika slägten låta ympa sig ömse- 

 sidigt, så vippgifver han att oaktadt den nära slägtskap, som 

 finnes emellan päronet och äpplet, dessa dock hvarken från 

 ena eller andra sidan kunna korsas. Såsom ett nndantaef från 

 det af honom uppgifna förhållandet påminner han om ett 

 exempel på lyckad korsning emellan persikan och mandeln 

 (anfördt af Knight). 



Men utan att sjelf vidare vilja inlåta mig på ett allmänt 

 oradöifie rörande hybridernes förmåga, att bilda uppslag till 

 nva arter, skall jag tillåta mig anföra ett par yttranden al' 

 d(^m, som i denna fråga torde hafva ägt den rikaste erfarenhet 

 att åberopa, helst man stundom ser just denna erfarenhet åbe- 

 ropas såsom stöd för en ahkiles motsatt åsigt. Kölreiiter säger: 

 »Afven den fullt sterile bastarden framkommer till alla delars 

 utbildning lika fullkomlio-, som den normalt bildade affödan, 

 endast ett felas honom, men detta enda är en af de förnämsta, 

 och kanske den förnämsta egenskapen, nemligen fruktbarhet. 

 fluru skulle icke tänkaren häpna om han erfor, att af de 

 50,000 frö, som skulle komma till iitbildning på en enda vext, 

 icke ett enda vore grobart, eller att af mera än 1,000 blom- 

 mor icke en enda skulle förmå utbilda en frukt. För natur- 

 Ibrskaren är detta förhållande för visso ett af de \inderbaraste 

 som naturen företer. Men det oväntade ligger icke så mycket 

 dt^ruti, att en hybrid kan uppstå genom föreningen af elemeu- 

 ter, som naturen icke ämnat för hvarandra, utan fastmera dei- 

 uti, att denna vext, som fått lika fvdlkomlighet i andra delar, 

 just brister i de organer, för hvilkas utbildning hela det före- 

 gående vextens lif synes försiggå Betraktar man denna 



brist med afseende på sina följder, sa skall man med glädje 

 förnimma, att sjelfva ofullkomligheten här antyder en fullkom- 

 lighet. Ilvilken förvånande förvirring skulle icke en hos ba- 

 rr» CT* 



starden nedlagd, alltjemt sig bibehållande fruktbarhet fram- 

 l)ringa i naturen? Hvilken utomordentlig mängd af ofullkom- 

 lighet skulle den icke föda af sig, och hvilka svåra följder 

 skulle den icke medföra?» (Kölreuter Fortsetz. p. 7). 



Gärtner, den andra stora auctoriteten på detta område, 

 yttrar sig, pä ett af de många ställen, der han återkommer 

 till denna fråga, på följande sätt: »Ofta har man till förkla- 

 ring af vexternes slägten och rikedomen na artei- framstiillt 

 den åsigt, att naturen betjenat sig och alljemt betjenar sig af 

 hvbriditismen för frambringandet af slägten och arter, och att 



