BIHA\(i TU.l, K. SV. VE'1'.-AKAD. HAN'DI>. BANO 10. NIO 12. 95 



m torde vill icke helle]- dessa lemna något bevis 1'ör att des^a 

 variationer iiro begynnande varieteter, som småningom utbildas 

 till arter i naturen. Vanligast anses dessa individuela olik- 

 heter af så ringa betydelse, att de icke ens anmärkas i bota- 

 nisternes arbeten. Stundom äro dock dessa olikbeter mera i 

 ögonf allande, med mera skarpt utpreglade olikbeter hos rielar. 

 som ofta begagnas för art-diagnostiken; bvarföre ock sadane 

 variationer lätt nog kunna tagas såsom egna arter. De före- 

 komma sällan och mera enstaka i den fria natnrcn, och jag- 

 bar derföre serskilt anfört några exem]")(d derpå, som jag trott 

 mig b()ra up})taga bland »abnorma 1:)ildningar>. Det torde vara 

 sädane former, som företrädesvis gerna uppstiillas såsom egne 

 varieteter. Till hvad ofvanför om dem bliiVit anfördt anser 

 iao- mio' derföre hiir l)ö]'a tilläcfffa na<n'a uijpo-ifter om sädani- 

 formers uppkomst och stabilitet, b vilka i någon mån torde 

 kunna bidraga till bedömmandet af fleras betydelse för bildand<'t 

 af nva arter. 



Enligt London (Ärhoret Brit.) har man om liängasken ftd- 

 jande uppgifter: Det vilda stamträd, bvarifrån alla nu odlade 

 exemplar torde härstamma, ianns ännu i behåll, ehuru mvcket 

 stympadt, år 1835, och tinnes måhända ännu i dag. Det iip[)- 

 täcktes omkrino- medlet af 17(H)-talet, stående på ett lippet 

 fält, tillbörande en prestgård nära Dimpole i Cambridge-shire. 

 Innebafvaren af denna prestgård, år 1835, uppgaf att hans före- 

 trädare, som uppnått 90 års ålder, hade som barn sett trädet 

 redan då äga samma form. som det under hans tid sedermei-a 

 ägde; hvaraf torde kunna slutas, att det, redan då man först 

 fäste uppmärksamhet derpå, måste ägt en hög ålder. Vid 

 hvilken tid vmper af trädet först började tagas, kan icke be- 

 stämdt uppgifvas, men man kände, ar 1835, odlade exemplar 

 af omkring 50 års ålder. Wildenow nppgaf att frö, som i ym- 

 nigbet utvecklades af bängasken, lemnade plantor, öfverens- 

 stämmande med den allmänna asken. Om pa det fält, der det 

 första exem])laret anträffades, (bvilket sedermera blifvit in- 

 hägnadt till trädgård) icke heller den egendomliga formen 

 lemnat i unga exempbi]- någon afföda. så torde dessa förhål- 

 landen snarare tjena som bevis för den ifrågavarande formens 

 natur af monstrositet, än begi/nnande art. 



De öfverallt odlade exemplaren af blodboken uppgifvas 

 bärstamma från ett träd. som först observerades under sednai-e 

 liälften af förra århundradet. Iivilket iinnu lär bnnas i behåll 



