98 AGAKDH, LINEÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



under många år. De torde ock ntgöra tillräckligt framstående 

 varieteter, hvardera af den art de tillhöra, och lemna exempel 

 på variationer i olika hänseenden. Man torde således måhända 

 vara berättigad antaga att de förhållanden, som med afseende 

 på dem förekomma, jemväl böra förefinnas hos analoga former 

 af andra arter. Om nu de valda exemplen visa, att sådane 

 variationer uppkommit af frö, likasom tillfälligtvis och enstaka 

 bland många andra stånd, som i naturen icke afvika från de 

 normala formerne; att de afvikande stånden i allmänhet fort- 

 fara att tillvexa på det för variationen egendomlioa sättet; 

 att de genom oculager och sticklingar kunna genom kultur 

 fortplantas till nya stånd, men att vid frösådd stundom icke 

 en enda planta, stundom några få bibehålla variationens form, 

 under det i kanske de flesta fall alla, i andra det vida öfver- 

 vägandc antalet plantor .återtaga artens normala former; om 

 slutligen man ingenstädes anmärkt, att de nya generationerne 

 af ur frö uppkomna plantor visa någon benägenhet att ytter- 

 ligare utbilda den uppkomna variationens characterer, eller 

 ombilda den i nya riktningar — så finnes visserligen i alla 

 dessa förhållanden mycket ringa stöd för den åsigt, att varia- 

 tioner äro begynnelsen till varieteter, och att varieteterne suc- 

 cessivt öfvergå till arter. Fastmera äro, hos några, de om- 

 nämnda variationerne af så ringa stabilitet, att på sjelfva det 

 varierande moderståndet tidtals nya skott sägas framkomma, 

 som enligt uppgift återtaga artens normala former {Cytisiis 

 lahurnum quercifoUa, Fagus sylvatica asplenifolia, Sajyibucus 

 laciniata o. s. v.) 



Det gifves måhända flera andra slags variationer än de 

 ofvau uppräknade, om hvilka alla dock den gamla satsen torde 

 gälla, att de måste pröfvas genom odling, medelst frö utsådde 

 på olika localer. Om Syringa chinensis har man länge tviflat 

 huruvida den vore egen. art; den öfvcrensstämmer i några 

 characterer med Syringa vulgaris, uti andra med Syringa per- 

 sica. Wildenow säger, att den näppeligen torde vara en varietet 

 af någondera; snarare ville han betrakta den såsom en hybrid 

 af dessa. Om, tillägger han, den satte mogna frö skulle frågan 

 härom lätteligen kunna afgöras. Tillägget innebär väl ett er- 

 kiinnande af att det är genom uppdragning från frö, och väl 

 endast på detta sätt, som i sådane fall de tvifvelaktiga for- 

 mernes natur kan afsjöras. 



