102 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



tillfällig förändring, som åt det ena individet beredde ett 

 företräde framför andra, icke blott medförde en för tillfället 

 tillkämpad seger, ntan jemväl beredde en stabilitet åt för- 

 ändringen; om således tillfölje af en opportunitetslag, gällande 

 i naturen, endast det för det individuela lifvet nyttiga borde 

 blifva fortlefvande, och det vore i detta syfte som ett för- 

 änderligt lif iklädde sig nya former, så låge det för visso 

 nära till bands att fråga: bvarför utbildas hos alla högre vex- 

 ter blommor och frön, och hos de lägre sporangier och sporer, 

 vexlande i form och complicering hos olika grupper, men, så 

 vidt kändt är, hos hvarje art under någon form förekommande? 

 För ståndets bestånd i den antagna striden måste dessa organ 

 anses icke blott vara fullkomligt umbärliga, utan fastmera i 

 vissa fall (hos de blott en gång blommande) måhända bidra- 

 gande till det egna ståndets undergång ^). 



Redan det förhållandet, att hos de dioika vcxterne några 

 frö utvecklas till hanstånd, andra till honstånd, antyder till- 

 räckligt att i fröet är nedlagd en möjlighet till frambringan- 

 det af i viss mån olika stånd. Efter korsning emellan olika 

 arter, afvika hybriderne vanligen ifrån båda stamplantorne, 

 stundom i olika grad enligt Kölreuters uppgift, hvilket och i 

 vissa fall bekräftas af Gärtner. — Om således olikheter af 

 större betydelse (olika kön) kunna finnas hos plantor, fram- 

 komne från frö af samma stånd, så torde det måhända ock 

 vara sannolikt, att många af de mindre olikheter, som olika 

 individer af samma art förete, kunna redan i embryot finnas 

 i anlag, om ock de i många fall på den nya vexten blifva 

 märkbara långt sednare. 



!Meu blifva individerne vid uppdragning ifrån frö mer 

 eller mindre olika, så torde det måhända kunna förmodas, det 

 frö af varieteter skola lemna en afFöda, som ofta åter närmar 



') Skall en strid för tillvaron antagas, så måste den förutsättas pågå 

 individ mot individ; den måste utkämpas på detta sätt, antingen individerne 

 tillhöra samma art, eller olika arter. Efter trakthuggning i skogen, är det 

 stundom individ af samma art, stundom blandade individ af fur och gran, 

 som utkämpa striden, och det låter väl tänka sig att den utkämpades nå- 

 gonstädes emellan han och honstånd af samma art (Taxus). Den sednare 

 kunde icke gälla artens fördel, då följderne icke för den kiinde vara för- 

 månliga. Pågår striden mellan individerne, så äro fortplantningsorganerne 

 för stridens utgång utan all betydelse. 



