BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 111 



diurrikets talrika skaror, h vilka i sin ordning äro hänvisade 

 att lefva af vextlifvets producter. Efter lifvets slut återgå 

 vexters och djurs materiela Icmningar till beståndsdelar af den 

 oorganiska naturen, för att sedan gifva näring åt nytt lif. 

 Linné antog att hvarje organiskt väsende hade sin uppgift att 

 fvlla i naturen, och att hvart och ett deirföre fått sitt egen- 

 domlioa lif, och sin för dettas fordringar mest passande daning. 



Enlio;t denna uppfattning måste det väl antagas ligga i 

 sjelfva vextlifvets ändamål, att vexten vore danad på annat 

 sätt än djuret. Skall vextriket kunna underhålla hela djur- 

 riket, så måste vexten icke blott kunna tillfredsställa de stora 

 och många olika kraf, som på den ställas ifrån consumenternas 

 sida, utan den måste derjemte hafva ett öfverskott, tillräck- 

 Het att vidmakthålla dess eset lif. Det händer hos oss ofta 

 att träd, ja att hela skogar mista sin nyfödda grönska, i det 

 deras späda blad förstöras af en nattfrost eller fullständigt upp- 

 ätas af insektlarver; men snart framkomma nya generationer 

 af knoppar och blad, att ersätta det förlorade. Stympar man 

 ett träd, så framskjuta nya knoppar på ställen, der de annars 

 icke skulle hafva framkommit, bildande nya grenar på den 

 återstående stamdelen. Så har vexten i sin förmåga att bilda 

 nya knoppar ett väl sällan sinande medel att ersätta hvad den 

 på ett eller annat sätt förlorar. Den har dertill i många fall 

 ett relativt till djurens långt lif, och en förmåga af ständig 

 tillvext, så länge lifvet finnes qvar. Olika vextarter utveckla 

 olika beståndsdelar, och de få derigenom olika användanden; 

 vexter, som icke äro tjenlige för högre djurs föda, nära ofta 

 skaror af insekter; arter af Urtica och Scrophularia, säger 

 Linné, som stå orörde af hvarje högre djur, tjena uteslutande, 

 som det synes, till föda för flera slag insekter. Och menni- 

 skan, som alltmera sätter sig i _besittning af olika vexters olika 

 produkter, för att tillgodose det complicerade samhällets alt- 

 jemt stigande kraf, hon torde nog ofta fått lära sig inse, att 

 vextrikets produkter icke kunna sammansättas i konstens deglar, 

 icke heller att den ena vextens prodiikter fullt kunna ersätta 

 den andras. 



Bundet vid torfvan, måste vextlifvet nära sig med de be- 

 ståndsdelar, det der påträftar; blifva dessa der otillräcklige, 

 har vexten förmåga att utsträcka sina rötter i olika riktningar ; 

 och det är väl kändt, att roten stundom kan förete en utom- 

 ordentlip; tillvext åt det håll, der dess behof kunna biist till- 



