114 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



Likasom nordiska vexter skyddas emot vintrens köld genom 

 särskilda anordningar ^), så torde det väl kunna förmodas att 

 den i varmare trakter ofta långvario-a torkan skulle menligt 



CO o 



inverka på vissa vexter, såvida icke äfven här naturens anord- 

 ningar beredt dem ett särskildt skydd. Medelhafsregionens 

 många lökvexter hafva i allmänhet en mycket kort vegeta- 

 tionstid ; blad och blommor framkomma mycket tidigt på våren, 

 men både blommor och blad vissna snart och äfven frukten 

 är vanligen fullbildad redan vid midsommarstiden. Men nere 

 i jorden fortgår lifvet i löken, och här utbildas anlaget till 

 det kommande årets blad och Ijlommor, som derefter vid den 

 nya vegetationstiden hastigt framskjuta. Det är väl till följe 

 af detta utvecklingssätt, som sådane vexter fördraga äfven vin- 

 trens köld i det södra Sverige; de pryda öfverallt rabatterne 

 i våra trädgårdar, under det att andra medelhafsregionens vex- 

 ter uppdragas i våra vexthus. 



Jag har med dessa nära till hands liggande exempel endast 

 velat antyda, huruledes många vexter, som trifvas och i den 

 fria naturen endast förekomma under mera säregna locala för- 

 hållanden, synas genom särskilda anordningar vara lämpade 

 för det lif, som de föra. Det är i sådane fall stundom talrika 

 arter af olika slags vexter, stundom särskilda arter, som hafva 

 förmågan utveckla sig på den säregna localen, under det andra 

 och ofta närstående arter icke sålunda förekomma. — Lohelia 

 Dortmanna förekommer vexande på bottnen i våra sjöar, under 

 det många andra Lobelia-arter pryda rabatterne i våra träd- 

 gårdar. 



Om i de anförda exemplen hela vextens lif tyckes vara 

 afpassadt för dess förekomst på särskilda localer, så torde ock 

 kunna visas huru i andra fall olika vexter tyckas danade för 

 att fullgöra vissa lifvets functioner på egendomligt sätt, hvar- 

 igenom de mer eller mindre afvika från andra vexter. Jag 

 skall tillåta mig några få exempel äfven i detta afseende. 



Uti en särskild afhandling Somnus Plantarum redogjorde 

 Linné för vissa egendomliga företeelser hos vexterne, som 

 kanske närmast framkallas under ljusets inflytande. Han sam- 

 manförde dem under benämningen vexternes sömn, ehuru han 

 sjelf anmärker, att benämningen är mindre passande. Han 



') Uti Kjellmans arbete: Folarcexternes lif lemnas nya bidrag till 

 kännedomen om naturens anordningar i detta afseende; till hvilket arbete 

 här ock må hänvisas. 



