BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 119 



Hos Tragopoguii, Taraxacwn m. fl. öppnar och sluter sig 

 blomstret hvarje dag, så Länge befruktningen ännu icke är af- 

 slutad; men derefter förblifver blomstret slutet o. s. v. 



Skall foecundationen hos vattenvexterne försiggå ofvanom 

 vattenytan,^) så är lätt begripligt, att hos dem egna anord- 

 ningar torde vara behöfliga. I allmänhet synas de tillvexa 

 med stor hastighet och medhinna derigenom, äfven då de vexa 

 på djupare vatten, att uppnå vattenytan vid blomningstiden. 

 Utricularierne förekomma i kärren, som det synes utan fäste 

 af rötter, utbredande sig öfver botten-slammet; men småningom 

 utbildas hos dem en adparat af egendomliga blåsor, med hvil- 

 kas tillhjelp vexten lyfter sig i vattnet och skjuter sin stängel 

 med blommor upp öfver vattenytan. Efter blomningen före- 

 går en förändring i flyt-adparaten, och vexten sjunker åter ned 

 i vattnet. 



Lohelia Dortmanna, som vexer på grundare vatten kring 

 våra sjöar, har sin rosett af tumslånga blad nere vid bottnen; 

 men skjuter vid blomningstiden sin spensliga stängel af en 

 fots längd, eller mycket längre (efter vattnets djup), iipp öfver 

 ytan, och iitvecklar der sina blommor. 



Det har ofta blifvit omtaladt — i vetenskapliga arbeten 

 och i poetiska utgjutelser — huru hos Vallisneria spiralis den 

 foeminina blommans -stängel förlänges efter vattnets djup tills 

 den når vattenytan, och huru den, spiralformigt vridande sig, 

 kan sammandragas och förlängas i den mån vattnet faller eller 

 stiger ; hiiru deremot det masculina blomstret på en kort stängel 

 sjelf qvarsitter nere vid roten; under det de särskilda blom- 

 morne lossna hvar för sig, och flyta upp till vattenytan, der 

 de samlas krino- den foeminina blomman. Sedan denna här 

 blifvit befruktad, drager dess spiral vridna stjelk sig åter till- 

 hopa, och frukten fulländar sin utveckling under vattnet. Om 

 ock det är antagligt, att de masculina blommornes uppflytande 

 till vattenytan och deras sammanförning kring den foeminina 

 stängelns på ytan hvilande blomma åstadkommes genom egna 

 mekaniska anordningar, lika väl som den foeminina stjelkens 

 förkortning eller förlängning medelst spiran, så torde man väl 

 dock hafva svårt antaga, att hela denna complex af anord- 



') Man känner numera, att flera phanerogama vexter blomma under 

 vattnet ; och hos stora grupper af de Cryptogama vexterne är det med till- 

 hjelp af vattnet, som de foecunderande organerne förmå närma sig de foe- 

 minina organerne. 



