120 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



ningar tillkommit genom någon slump, eller successivt utbil- 

 dats genom tillfälliga anledningar. Det egendomliga uti den 

 foeminina blomstängelns förhållanden skulle varit utan ända- 

 mål, om icke den motsvarats af anordningarne med de mascu- 

 lina blommorne; och anordningarne med dessa sednare skulle 

 blifvit fruktlösa, utan de förras tillvaro. För det opartiska 

 omdömet torde bådas tillvaro och för hvarandra passande sär- 

 egna daning tyda på, och måhända kunna anses såsom bevis 

 för en bestämd plan för deras utbildningssätt och samverkan. 

 Om man med Linné säger, att hvarje art med sin form- 

 krets och sitt särskildta lif blifvit ursprungligen danad på sitt 

 säregna sätt, afpassadt eftea* de förhållanden under hvilka 

 vexten var afsedd att lefva, eller man med Darwin antager, 

 att vexten har en förmåga att ombildas imder yttre förhål- 

 landens påtryckning på det sätt som passar för olika lefnads- 

 sätt, eller den anses sjelf ega förmåga att utbilda sina delar 

 på olika sätt, så torde måhända både det Linneiska och det 

 Darwinska antagandet kunna anses förklara vextformernes 

 mångfald, för så vidt man endast afser att antyda sättet, huru 

 formerna kunde tänkas hafva uppstått. Men vill man för- 

 klara icke blott sättet huru formerne kunde tänkas hafva till- 

 kommit, utan äfven hvarföre de tillkommit danade på olika 

 sätt, så förekommer det mig som skulle theorien om descent 

 with modijication icke lemna något synnerligen tillfredsstäl- 

 lande svar. Det synes mig ligga nära till hands att fråga: 

 hvarföre denna oändliga mångfald i blommans structur och i 

 sättet hvarpå nya generationer tillkomma, om dermed endast 

 afsågs att bilda nya kämpar i den allmänna striden för till- 

 varon. Man skidle tycka att ett sådant mål lättare skulle 

 vinnas wenom förenklino- af blommans structur, och förenklinsf 

 af sättet hvarpå organerna fungera. Men, för så vidt man 

 känner ordningen . för organismernes framkomst på jorden, 

 synas denna antyda att utvecklingen fortgått ifrån lägre och 

 enklare till högre och mera complicerade former; blommor 

 med enklare structur föregingo dem med mera sammansatt: 

 hos dioika och andra relativt lägre vcxter öfverföres pollen i 

 rykande massor med tillhjelp af vinden; om hos många rela- 

 tivt högre stående vexter pollen måste öfverföras med till- 

 hjejp af insekter, så måste väl detta anses för en complicering, 

 som i hög grad måste försvåra foecundationens fullgörande. 

 Om man anser korsningar och hybrider såsom medel för nya 



