126 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



försedda med utstående kanter, ribbor eller koniska upphöj- 

 ningar, och många med taggar. Man känner sådane arter från 

 Arabien och Xubien. från Senegal och Canariska öarne, några 

 få från Ostindien, och många från Caplandet, der de uppgifvas 

 förekomma på torra och klippiga localer. 



På Caplandets torra slätter förekommer jemväl en annan 

 form af succulenta vexter, de Hesta hänförda till slägtet Sta- 

 pelici, några till ett par andra närstående slägten. Man känner 

 omkring 100 arter, alla bladlösa, med köttiga, greniga, fyr- 

 kantiga stammar af ofta fingers tjocklek, från hvilkas utstående 

 kanter radade spetsiga taggar utgå. ]\Ien blommorne förete 

 ingen likhet hvarken med Cacteer eller Euphorbier; man har 

 utan tvekan hänfört dem till Asclepiadeerne. De nu nämnda 

 8:ne slag af succulenta vexter, som så väsendtligen öfverens- 

 stämma i yttre utseende, hänföras i systemet hvardera till sin 

 plats af de o stora afdelningar, livari man ofta fördelat de Di- 

 cotyledona vexteruc. 



Det förekommer mig, som man kunde vara berättigad att, 

 med stöd af hvad dessa succulenta vexter lära oss, draga en 

 och annan slutsats rörande nåo-ra af de frågor, som i våra 

 dagar ofta utgöra föremål för den vetenskapliga discussionen. 



Om vexter af mycket olika familjer lefva tillsamman på 

 säregna localer och der antaga ett från andra vexter af samma 

 familjer afvikande utseende; och om detta utseende får samma 

 allmänna prägel hos alla de vexter af olika familjer, som på 

 den säreo;na localen förekomma; så torde det väl böra antagas 

 att de samtliga blifvit bildade på ett sätt, som motsvarade det 

 lifs fordringar, som de der skulle föra. De danades för detta 

 lif icke blott genom sin egendomliga architectonik, utan jem- 

 väl genom de hos dem utvecklade delarnes säregna structur, 

 som utan tvifvel är fullt afpassad för niitritionens behof un- 

 der de gifna förhållandena. 



Om de vexter, som lefva under dessa egendomliga för- 

 hållanden, som der trifvas och utvecklas stundom i väldiga 

 dimensioner och i en stor rikedom af arter, tillhöra mycket 

 olika familjer, och hvardera af dessa familjer, eller slägten, 

 eller grupper af arter inom ett slägte, bibehålla sin familj- 

 eller slägtcharacter oförändrad, så synes man väl berättigad 

 antaga, att de locala förhållanden, som i så hög grad sätta sin 

 prägel på yttre form och inre structur hos de delar som tjcna 

 för nutritioncn, lem na deremot organerne för fortplantningen 



