BIIIANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 10. N:0 12. 127 



oberörde. De succulenta Eupliorbia-arternc torde näppeligen 

 kunna sägas afvika i blommans delar från andra Eupliorbia- 

 arter, som förekomma under andra locala förhållanden. 



Får man utsträcka conseqvenserne äfven till andra vexter, 

 så torde det böra antagas att likasom blomman, och de olika 

 delar som tjena för fortplantningen, gestaltas och modifieras 

 olika efter de olika sätt, hvarpå fojcundation och fortplantning 

 fullgöres hos olika vexter, så gestaltas och modifieras vextens 

 allmänna architectonik och de delar som tjena för vextens nu- 

 trition (närmare eller fj armare) efter de olika yttre förhållan- 

 den, för hvilka vexten är danad att lefva. Så få de skuggiga 

 skogarne sina vexter, de öppna soliga fälten sina, med former 

 och delar afpassade för det lif de der skola föra. 



Om olika arter af samma slägte äro danade för att lefva 

 under mycket olika locala förhållanden, så kunde det måhända 

 också antagas, att sådane arters yttre gestalt skidle förekomma 

 mera varierad, och arterne sålunda Ijlifva lättare och tydligare 

 åtskilde ; der åter talrika arter förekomma under enahanda eller 

 snarlika förhållanden, borde man ock kunna vänta att sådane 

 arter skola visa större öfverensstämmelser sins emellan. De af 

 Linné till en enda art hopförde många arter af slägtet Medi- 

 cago, som förekomma i medelhafsregionen, borde således ock 

 kunna väntas sins emellan mycket öfverensstämmaude, lika väl 

 som de talrika Cactus-arterne blifva mvcket likformio-a, och 

 Florideernc, som lefva under egendomliga förhållanden i haf- 

 ven, få samtliga samma, från alla andra vexters mycket afvi- 

 kande, färg. 



Om man nu med Linné antager, att slägtet, likasom syste- 

 mets högre grupper äro bestämda genom mer eller mindre egen- 

 domlighet i fortplantningsorganerne, men arter, som deri öfver- 

 ensstämma, kunna vara danade för att lefva under olika locala 

 förhållanden, så blir väl ock förklarligt, hvarföre stundom någon 

 viss afdelning af ett slägte (Acacloe aphyllce), stundom samt- 

 liga slägtets arter (Stapelia), stundom hela eller den öfvervä- 

 gande delen af en familj (Cactece, Floridece) får en från andra 

 arter, andra slägten eller andra familjer afvikande ]3rägel. 



Jag har för visso icke föreställt mig, att dessa antydnin- 

 gar skulle innebära någon förklaring, hvarför olika vexter an- 

 taga olika former för sina delar; jag har endast velat antyda 

 huru man kunde föreställa sig uppkomsten af de likheter och 

 olikheter, som så ofta förefinnas hos både sins emellan besliig- 



