134 AGARDH, LINNÉS LÄRA OM VEXTERNES ARTER. 



vållade förändringen, hvtirförc skulle icke dessa yttre om- 

 ständigheter inverka pä andra samtidigt lefvandc slägten? 



Kan man således ännu svårligen undgå antagandet, att or- 

 ganismerne tillkommit genom ett öfvernaturligt ingripande, och 

 om detta antages i ett fall, eller i några, det väl med lika lätthet 

 kan antagas i många, så torde det i sjclfva verket vara för 

 vetenskapen fördelaktigast, att antaga det oundvikliga »Undret» 

 i itrsprunglig och naiv form. Den gåta, som erkänncs otydd, 

 torde lättare fmna en riktig tydning, än den som redan an- 

 tages tydd, men tydningens oriktighet döljes. 



