1. Om variationer i förhållandet mellan liafsvattuets 

 klorider och sulfater. 



Att förhållaudet mellan hafssaltets olika beståndsdelar 

 måste vara underkastadt vexlingar, bör a priori kunna antagas; 

 inan känner ju, att de massor af flodvatten, som tillföras oceanen, 

 hafva en helt annan sammansättning än hafsvattnet; man vet 

 ju, att hafsbottnen med sina djurlemningar innehåller i vatten 

 ej olösliga ämnen, och det har ju för ej länge sedan påvisats, 

 att hafsisen med afseende på rationstalet mellan de ingående 

 beståndsdelarna skiljer sig mycl^et från hafsvattnet. Och lik- 

 väl har man knappast förr än på den allra sista tiden förmått 

 iakttaga några lagbundna variationer, åtminstone ej i det egent- 

 liga, öppna hafvet. Det ämne, som på ett ställe i riklig mängd 

 upptages, afsöndras och förbrukas på ett annat, och den stän- 

 diga cirkulationen tyckes utjemna alla lokala ojemnheter eller 

 åtminstone göra dem så obetydliga, att den noggrannaste ke- 

 miska analys har svårt att upptäcka dem. 



Hvarje kemist, som sysselsatt sig med hafsvattenanalyser, 

 har alltid bland ett flertal bestämningar — om än aldrig så 

 nosfaranua — funnit nåo-ra, som i viss mån afvikit från de 

 öfriga. Afvikningarna hafva visserligen i hans ögon varit så 

 stora, att de ej nöjaktigt kunnat förklaras såsom analytiska fel, 

 men å andra sidan så enstaka och oregelbundna, att de ej kunnat 

 gifva uppslag till någon tillfredsställande teoretisk tolkning. 

 Ju mer analysen har fullkomnats, inom desto trängre gränser 

 hafva dessa problematiska vexlingar i hafsvattnets sammansätt- 

 nino- blifvit inneslutna. 



ScHMELCK, en af den norska nordhafs-expeditionens ke- 

 mister, säger om sina undersökningar bland annat: »Den An- 

 tagelse, at Havet i hele sin Dybde er en ensartet Blanding, 

 hvori den nöiagtigste kemiske Analyse neppe kan paavise no- 

 gen Forskjellighed, bekra^ftes ved de her foreliggende Under- 



