26 AXEL HAMBERG, HYDROGUAFISK-KEMISKA IAKTTAGELSER. 



sista gasresterna voro svåra att få urkokade, kokniugcB kunde 

 ej på något vigt sätt regleras, och vid insmältniugen måste 

 man alltid blifva vittne till, huru en större eller mindre blåsa 

 förlorades. 



De af Jacobsen och Tornöe ombord utförda dubbelana- 

 lyserna talade ej heller för metodens noggrannhet. Den halfva 

 differensen mellan två på samma vatten gjorda bestämningar 

 af qväfvemängden tycktes i allmänhet uppgå till omkr. + 2 

 proc. 



Jag uppstälde för mig den frågan, om jag ej skulle kunna 

 åstadkomma en enkel och ombord användbar apparat, inom 

 hvilken såväl urkokningen som analysen af den urkokade ga- 

 sen skulle kunna försiggå. 



Efter åtskilliga förslag stannade jag vid det, som återfinnes 

 på tafl. 2. Apparaten i) tillverkades af Geissler i Bonn och 

 användes i korthet på följande sätt: 



Det vatten, som skall undersökas, fylles i en pipett, så- 

 dan som figur 2 på taflan 2, i det slangen k^ fästes på vatten- 

 hemtarens kran, hvilken derefter öppnas. När pipetten är fyld, 

 och något vatten runnit genom densamma, sättes en klämmare 

 vid k^, en vid k^ och derpå en tredje vid ä:3, h varefter den vid 

 k.^ borttages. Vattnet befinner sig nu i pijaetten under ett så 

 högt tryck, att det kan förvaras vid en temperatur högre än 

 temperaturen i hafvet, utan att någon utfällning af gasblåsor 

 inträder. När pijDctten skall öppnas, och vattnet undersökas, 

 bör det likväl ej hafva en alltför hög temperatur. 



De pipetter jag använde rymde 40 c. c. mellan märkena 

 iii^ och m^. För urkokning nedhäldes denna volym i ballon- 

 gen A (fig. 1 på taflan 2), hvarifrån den fick rinna ned i B 

 Qvicksilfver häldes i A och C. Från A nedsläptes i B så 

 mycket qvicksilfver, att vattnet i B stod till t, och från C in- 

 fördes så mycket, att en kort qvicksilfvertråd bildade sig i rö- 

 ret ofvanför B. Den afmätta vattenqvantiteten befann sig nu 

 innesluten i B mellan tvänne qvicksilfverytor, den ena öfver, 

 den andra under. 



•Eöret r var 10 centimeter läns^re än teckningen visar samt 

 mynnade med sin nedre ända i ett kärl med qvicksilfver: om 

 detta rör var fullt med qvicksilfver, samt om kranarna 2, 3 



') Redan här må påpekas, att samma apparat är betydligt imderlägsen 

 den metod, som beskrifves i det fjerde kapitlet. 



