D< 



'et finnes en hel klass af cyanföreningar som af Liebig 

 blifvit upptäckta och som utgöra sönderdelningsprodukter af 

 rhodanammonium eller af sådana kunna framställas. Dit höra 

 melamin, ammelin, ammelid, melanurensyra, melam, melon, 

 melonväte och cyamelursyra. Huruvida dessa föreningar äro 

 normala cyanurföreningar eller isocyanurföreningar, derom äro 

 meningarne delade. 



Melamin, (CN)3 (NHj).,. 



Enligt föresfående Undersöknin srar har det visat siff att 

 cyanurklorid utan undantag ger normala cyanurföreningar. Den 

 melamin jag förut framställt af cyanurklorid kan sålunda anses 

 för den normala föreningen. Lyckas det derföre att fram- 

 ställa en med denna isomer förening, kan denna utan tvekan 

 anses såsom isomelamin. Då dessa föreningar emellertid vid 

 upphettning ej smälta, är den enda säkra hållpunkten för 

 jemförelsen dem emellan de kristallografiska karaktärerna. Jag 

 har på den grund framställt melamin efter flera olika metoder, 

 och produkterna hafva derpå blifvit kristallografiskt under- 

 sökta af Docent M. WeibuU. 



Melamin har uppgifvits erhållen på följande olika vägar. 



1. Melamin framställdes som bekant först af Liebig genom 

 längre tids kokning af melam med kalihydrat i utspädd form. 



2. Melamin bunden vid rhodanvätesyra fann Claus (Ber. 

 Ber. 9, 1915) redan färdigbildad i återstoden (rå melam) efter 

 rhodanammoniums upphettning till 260 °. 



3. Drechsel (J. pr. Ch. [2] 13 s. 331) påvisade, att vid 

 upphettning af dicyandiamid denna kan polymeriseras till 

 melamin. 



4. VoLHARD (J. pr. Ch. [2] 9, 29) anger att melam öfver- 

 går nästan fullständigt i melamin vid upphettning med am- 

 moniak till 150 °. 



