6 CLAESSON, OM MELAMIN OCH MELAMFÖRENINGAR. 



I B finner man så godt som uteslutande fjäderlika aggrc- 

 gater af flera efter symmetriplanet (010) sammanlagrade indi- 

 vider; sällan äro de verkligt sammanvuxna utan vanligen blott 

 förenade af formlös melaminsubstans. Dessa aggregater visa 

 samma form som individerna i A. Endast ett par små indi- 

 vider som bestodo af efter basplanet förvuxna tafior voro 

 mätbara. 



C visar samma pararallelförväxuiug efter 001 och 010 som 

 B. Aggregaterna äro mera kompakta; äfven hos dessa är i 

 regeln endast basplanet tydligt utbildadt. 



Den kristallografiska och optiska orienteringen har visat 

 identiteten af dessa preparat. Genomgångarne efter 001 äro 

 någorlunda tydliga; de efter 110 särdeles otydliga. 

 a : h : c -- 1,409 1 : 1: 0,9783 

 /:? = 68°,i3'. 



Stark glans visar i allmänhet endast basplanet 001, mät- 

 ningarne hafva derför ej alltid gifvit ett fullt tillfredsställande 

 resultat. 



Vinheltahcll : 



A. B. C. B. Bcrålinadt 



I II I II I II 



110:110 74° 52' 74° 4.5'* 74° 26' — 74^23' -- 74° 53' 



110:001 — 76° 59'* 77° 8' 77° 35' 77° 5' 76' 50' 76° 52' 



001:011 41° 56' 42° 15'* — — (43) — 



011:110 45° 27' 45° 19' _ _ _ _ 45° 30' 



011: Tio 68° 57' (69) _ _ _ _ 68° 26' 



De inom parentes anförda talen äro blott approximativa, 

 beroende på att glansen på ifrågavarande ytor varit särdeles 

 ringa. 



På tafior ur alla portionerna var utsläckningen diagonal. 

 De optiska axlarnas plan sammanfaller med symmetriplanet. 

 I konvergent polariseradt ljus visa tunna tafior efter (001) 

 ringarne kring den ena axeln i preparatets kant, vid den spet- 

 siga vinkel som prismat bildar. Genom vridning af horizontal- 

 axeln i Schneiders Pol. apparat framträder denna axel tydligt. 

 Dispersion är här tydlig: Q < v. Dubbelbrytningen mellan 

 denna axel och normalen från ögat är positiv. Första mittel- 

 linien som ej allt för mycket bör afvika från a- axeln är alltså 

 negativ. Mätning af axelvinkeln omöjliggjordes genom taf- 

 lornas ringa tjocklek och bristen på lämpliga genomgångar. 



