BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. IIANDL. BAND 10. N:0 15. 19 



Cyamelon (Liebigs melonväte). 



Ofver denna förening har herrskat många stridio-a me- 

 ningar och förts en mycket hänsynslös polemik. Den erhölls 

 först af Gmelin vid upphettning af gult blodlutsalt med 

 svafvel och uppfattades såsom en förening af radikalen melon 

 med väte. Liebig erhöll derpå melonkalium genom att upp- 

 hetta rhodankalium med melon äfvensom genom att till smäl- 

 tande rhodankalium sätta antimon- eller vismutklorid. Hans 

 uppfattning var densamma som Gmelins. Ät melonkalium gafs 

 formeln CgNgKj- Laukent och Gerhardt åter uppfattade me- 

 lonkalium såsom melon, i hvilken väte blifvit ersatt af kalium. 

 Att den sednare meningen ej kan vara rigtig framgår deraf, 

 att melonkalium faktiskt ej direkt uppstår af melon. Enligt 

 LiEBiGS sista undersökning på detta område (Ann. Ch. Pharm. 

 95 s. 257) tillkommer också melonväte en helt annan formel, 

 nemligen C9N13H3. Då nu melonväte hvarken direkt upp- 

 kommer af melon ej heller är väterikare än denna utan tvärtom, 

 så är föreningens namn mycket oändamålsenligt, utan föreslår 

 jag derför namnet cyamelon för att dermed antyda, att före- 

 ningen innehåller ännu mera cyan än melon sjelf. 



Cyamelonens reaktioner visa, att den innehåller radikalen 

 cyanur tre gånger, och att dess konstitution följaktligen kan 

 återges med följande formel: 



(C3N3)3(™)3. 



Cyamelon är sålunda såväl en imid som en nitril. 



Att cyamelon verkligen innehåller tre gånger radikalen 

 cyanur framgår deraf, att enligt såväl Henneberg som Liebig 

 cyamelonkalium med kalihydrat ger såsom sönderdelningspro- 

 dukter cyamelursyra och ammelid, hvilket enligt ofvan angifna 

 formel är lätt förklarligt: 



(C3N3)2(OH), "^ (^^)3(0HV 



