69 



sydlige Stifter, i de nordlige Dele helst ved Søen. Paa Fjeldsi- 

 derne er den hj^ppig i alle Fjeldvande i og ovenfor Birkegrænd- 

 sen. Overvintrer alm. ved Iskanten, selv i Østfinmarken (Smf.). 



211. M. Mcrgdnser, Lin., Castor, Lin. Har sin fornemste 

 Udbredelse i de noget bøitliggende Elve og Indsøer i Landets syd- 

 lige og sydøstlige Dele, hvor den især i Chr sand Stifts Bjelddale 

 er hyppigeie end foreg. Art ; sparsommere ruger den her paa Lav- 

 landet, og næsten aldrig ved Søen. Mod Nord forek. den alm. 

 saavel ved ferskt som salt Vand op til Lofoten, sparsommere i 

 Finmarken op til den russiske Grændse (Smf.). Under Trækti- 

 derne og om Vinteren er den alm. ved de sydlige og vestlige 

 Fjorde, samt paa aabne Steder i de indre Dele. 



Ord. LX. S tega nop odes, Illig-er. 



Sula, Briss. 



212. S'. bassana, Lin. Viser sig fornemmelig under Silde- 

 fisket 'Om Vinteren og Vaaren ved de yderste Holmer fra Chr.- 

 sand af og op til Nordland, paa enkelte Steder, især i Fiskedi- 

 stricterne fra Jæderen og op til Stat, i større Antal. Enkeltvis 

 opholder den sig Sommeren over, dog uden nogetsteds at ruge, 

 ved de vestlige Kj^ster, og besøger næsten hver Høst og Vinter 

 Strækningen fra Lindesnæs og østover til den svenske Grændse. 

 Nordenfor Polarcirkelen viser den sig sparsommere, men er dog 

 skudt ved Lofoten (Barth), og paa begge Sider af Nordcap (Lill- 

 jeborg, Malm, Nilsson). Døde eller fordrevne Indiv. tindes jevn- 

 lig dybt inde i de sydlige Fjorde, og ere skudte selv i Ferskvand, 

 saasom i Store Lee.sjø i Smaalehnene (Nyt Mag. f. Naturv. 15 

 B. p. 44). Pelecanus, Lin. Dy spor us. III. 



Phalacr ocor ax, Gesn. 



213. P. Carbo, Lin. Udbredt fra Hvaløerne til den russiske 

 Grændse, men ruger alm. først udenfor Stavanger; mod Nord 

 tiltage Colonierne i Størrelse og Hyppighed, og naa sin Høide 

 i Fuglebjergene i Lofotens og Østfinmarkens Skjærgaarde, hvor 



