K. K. K. 



Semmoisten kielten tutkimista, jotka tieteen maailmassa övat olleet väliän 

 tiiniietut taikkapa tuiiteinattoinatkin, voipi toimittaa ja on toiniitettu kalidella 

 eri tavalla. Joko niatkustaa tutkija ja asettuu sen kausau piiriin, jonka kieltä 

 häuellä on aikomus tutkia, ja kokee, kauemmin aikaa kansan elävätä puhetta 

 kuunnellen, saada kielen ääni- ja taivutuslait ilmi. Taikka istuu hän rauhassa 

 kamarissansa ja koettaa tämän saiuaisen tehtävän tehdä siten, etta tutkimiiksensa 

 aineina käyttää muiden tekeniiä sanastollisia ja kieliopillisia kokoehnia; tahi 

 etta hän itse lähet\ ssaarnaajain tekemistä raamatunkappalten käännöksistä tai 

 muista n. k. kieliteksteistä, joita sattunia on tnottanut ilmoille^ kokoo sanaston 

 ja etsii kielensäännöt. Edellisenlainen tutkimustapa on tavallisin, sanioin knin 

 se useimniin antaa luotettavinimat ja runsaimmat tulokset. Voitot, sellaisct 

 kuin Sjögken'in, Castrén'ix ja Vàmbéry'n — ottaaksemme esimcrkkejä vaan 

 uraali-altailaiselta kielentutkimus-alalta ■ — övat tällä tavoin tntkimalla voitetut. 

 Mutta jälkimmäisenlainenkiu tutkimustapa on monin paikoin tnottanut kielitie- 

 teelle hyödyllisiä hedelmiä, sen todistavat semmoiset vaivannäöt kuin esim. 

 Wiedemann'in, Hunpalvyn ja Budenz'in. 



Kotona-tutkija eli „kaniarioppinut", niinkuin Saksalaiset sanovat, oli sekin 

 tietconharjoittaja, josta niinulla tällä hetkellä on kunnia i)uhua. Tämä seikka 

 on tässä jo heti niainittava sen vuoksi, etta hanen elämänsä kertojalla ei ole 

 kertomuksensa liöysteeksi ja väritykseksi kerrottavina noita seikkailuja, vaivoja 

 ja vaaroja, jotka pohjan kylmillä tuntureilla sanioin kuin etclänkin kuumilla 

 aroilla matkustaneen tiedemiehen elämäkerran tekevät niin viehättäväksi. Kysy- 

 myksen-alaisen tntkijan ulkonaiset elämänvaiheet olivat niin yksinkertaista ja 

 tavallista laatua, etta niistä olisi varsin lyhyelti puhumista, ell'ei uuttera, harras, 

 tieteelle kokonansa jjyhitetty elämä olisi liikkunut niiden kehässä. Ainoastaan 

 tästä syystä on tämä elämäkerta meistä viehättävä, ja eneramänkin, se on opet- 

 tavainen ja kunnioitettava. 



Franz Anton Schiefner oli syntynyt Tallinnassa 6 p. Heinäk, v. 1817. 

 Hanen isänsä joka oli Pyömistä kotoisin, oli nuorena tullut ja asettunut tähän 

 kaupunkiiu, piti siinä sitten klasitavarain kauppaa, ja sai uutteruudellaan ja 



