Schiefner Akademiassa muutamia inuitakin; niiu oli hau vuodesta 1856 vuo- 

 teen 1878 etnografisen musein päällikkönä, ja vuodesta 1863 kirjaston toisen 

 osastoii päälioitajana. Ulkona Akademiasta palveli liän vv. 1860 — 1873 klassil- 

 listen Idelten professorina Pietarin katoolisessa hengollisessä akademiassa*). 



Tämmüiset olivat Anton Schiefner'in ulkonaiset elämänvaihcet. Hünen 

 kirjallis-tieteelliseen toimintoonsa käänt^yen hämmästymme heti sekä tutkinto- 

 alojen laveutta ja erilaisuutta että kirjateoksina ilmautuneiden tutkimusten pal- 

 joutta, olletikin jos muistamme, että Schiepnee oli likemmäksi kolmen kj-mme- 

 nen vanlia silloin kuin liän julkasi ensimmäisen tieteellisen tutkimuksensa, ja 

 että hänen, toimeentulonsa vuoksi, piti teeskenncllä semmoisiakin töitä, jotka 

 ottivat aikaa, vaan joista hauen kirjallisten teostensa hiettelo ei enännyt. Täl- 

 hiinen tuotteliaisuus hämmästyttää olletikin meillä, jossa tieteenkin alalla vielä 

 noudatetaan vanhaa perisuomalaista sananpartta: ..luillu paljon työtä tekee, elää 

 viisas vähemmälläi '• . 



Schiefner'in tieteelliuen toirainto liikkui kolmella eri alalla, joilla ei kes- 

 kenänsä ole miidiääulaista yhteyttä. 



Eusimmäineu näitä oli sanskritilius-tibetiläis-mongolilainen, sc tieteelliuen 

 ala, jota hän virallisesti edusti. Hänen teostensa luettelo sisältää viidettä kym- 

 mentä isonipaa ja pienempää tutkimusta tälle alalle kuuluvista aincista. Minnila 

 ci ole tarkoitusta, samoiu kuin ei kykyäkään, tässä tilassa arvostella näiden 

 tuotetten tieteellisyyttä. Itsc näiden ainetten outous ja niiden tuntijain harvi- 

 uaisuus europalaisessa tiedemiehistössä antanevat kylliksi takeita siitä, että 

 Schiefner'in vaivannäkö ei tälläkään alalla oUut tieteelle hyödytöin. 



Toinen ala, jolla hän kauan ja hartaasti tutki, oli kaukasilaisten kielten 

 hänen tutkimuksiinsa asti milt'ei tuutematoin maailma. Kaukasian suuri vuori- 

 maa säilyttää jyrkkaseinuksisissa rotkoissaan ja syvissä laaksoissaan kymmen- 

 kunnan ja euemmänkin pieuiä kausoja, joiden kielet ovat sekä keskenänsä ihan 

 vennon vieraita että ulkopuolella Kaukasoakin peräti heimottoraia ja samalla 

 nun hyvin hämmästyttävät kuin ihastuttavatkin tutkijata niiden keinojen omitui- 

 suudella, joita ne käsitteideu suhteita lausuakseen käyttävät. Eusi kerran lyhtyi 

 Schiefneu uäihin kieliin v. 1853, joUoiu hänen käsiinsä joutui muutamia muis- 

 tiinpanoja Thusckin kielestä; samaan aikaan tapasi hän Pietarissa eräästä 

 heugellisestä koulusta thuschilaisen nuorukaisen, ja tätä käyttäeu tutkimuksensa 

 lähteeuä sai hän tästä vaikeasta ja ereskummalliscsta kielestä kookkaau teoksen 

 aikaan, joka ilmautui v. 1856 ja sisältää kieliopin, tekstejä ja sanaluettelon. 



*) Tässä annetut tiedot perustuvat enimmäkseen lierra akademikko F. Wiedemann'in muisto- 

 puhcesen Schiefner'istä (Akadeniian BuUetin'issä T. XXVI s. 30 ss.) sekä myöskin eiääsen kirjeesen 

 miniiUe vainajan pojalta hona majisteri Mkinhart von Sohiefner'ilta. 



