laiseksi üiinenantajaksi taikakaluksi kiiiu heidäii laulamaiisa runut seii esittävät, 

 eikä niiksikään muuksi. Nain övat kaikki olettamuksct, etta Sampotarussa 

 muka olisi salamielinen kuvaus auringosta tahi ,,muista luonnon suurista ilmiöistä" 

 oi ainoastaan turhia, vaan myöskin perättömiä. 



Tilaisiuis ei salli minuii tässä kcrtoa sisällystä useammasta iiiitä moiiia 

 pionenipiä tutkimuksia; koskevia suumeiisukuisteii kansaiii kieli- ja muita seik- 

 koja, jotka Schiefner'iltä tapaanune Tiedeakademian Bulletin-kirjoissa. Näistä 

 tutkimuksista löytää lukija tilmäii kirjoitukseii lopussa täydellisen liiettelon. 

 Ainoastaan yhden näitä tutkiniuksia tahdon tässä vielä erittäin mainita. Se on 

 Das dreizehnmonatliche Jahr und die Monatsnamen der sibirischen Völker 

 (Bulletin 1856, palsto 188 ss.). Siinä selittää tekijä, että Siperian kansat, 

 niinkuin monet kansat muuallakin, ovat ennen aikaan lukeneet ja lukevat pai- 

 koittain vielä nytkin 13 kuukautta vuoteen. Näihin kansoihin kuuluvat Sipe- 

 rian suomalais-sukuisetkin lieimot. Ja tämä lukemistapa ulottuu tällenkin puolen 

 Uraalia, koska se on tavattu käytännössä vielä Tschuvascheillakin. Yksin 

 meidän Suonialaisillenkin näyttää se olleen tuttu. Ainakin on Lönnrot, liäneltä 

 Schiefner'illk tulleen tiedonannon mukaan, jossakussa paikassa Karjalassa teh- 

 nyt muistiinpanon vanhanaikaisesta kolmitoista-kuukautisesta vuodenjaosta, jossa 

 kuiden nimet övat: 1. ensimmäinen sydänkuu, 2. toinen sydänkuu, 3. vahtokuu, 

 i. huhtikim, 5. sulama- eli toukokicn, 6. kesäkuit, 7. heinäkim, 8. mätäkuu, 

 y. elokuu, 10. syyskim, 11. lokakuu, 12. routakuu, 13. joidukmi*). 



Nytpä lienee meillä jo aika jättää nämät Schiefner'in pienemmät tutki- 

 mukset ja ottaa nuiistellaksemuie se toinen suuri vaivannäkö; jolla hän an- 

 saitsi kiitollisuutta ainakin Suomen tieteeltä, jospa ei Suomen kansaltakaan, 

 niinkuin Kalevalan kääntämisellä. Mina tarkoitan M. A. Castrén'in teosten 

 ulosantamista. Tavallisen elinkauden keskipaikoille vaan jouduttuansa kuoli 

 täniä meillä verratoin tiedemies v. 1852 katkeraksi kaipaukseksi ja korvaa- 

 mattomaksi vahingoksi Suomen tieteelle. ...Kuka on se mies, joka siinä kuolin- 

 pesässä kalunkirjoituksen voipi pitää?'' oli Runeberg tärnan kuolousanoman 

 saatuansa sanonut, tarkoittaen Castrén'in jälkeen jäänyyttä tieteellistä perua. 

 Kolme vuotta vaan oli täniä matkoiltansa ollut kotona, kuin Tuoni tuli ja otti 

 liänet sille matkalle, jolta tänne ei palata. Ei tätäkään vähäistä aikaa ollut 

 hän voinut käyttää kaikkea Siperia-matkansa keräyksien järjestämiseen. Hän 

 sai Professorin viran ja sen kanssa velvollisuuksia ja toimia, jotka, vaikkapa 

 uekin tieteen eduksi, osiksi saattoivat hanen huomionsa pois häntä likinnä ole- 



*) Jlmiö-nimiseii kuukauslelideu 3:ssa ja 4:ssä D:ssa tälta viiodolta oii kiijoitiis kansan htuopista, 

 jossa mainitaaa kuukautteu nimiä osiksi yhtäpitäväisiä ylläolevieu kanssa. 



