skriftspråk, icke så lätt kunde brytas vid framskriden .ålder. En lycklig till- 

 fällighet gjorde att Cygnseus i början af sin studenttid kom att bo hos pro- 

 fessor Joh. Jak. Tengström, och detta var icke utan vigt, ty i dennes intelli- 

 genta umgängeskrets anträffade han själsfränder och jemnåriga vänner, hvilka 

 på hans rika anlags utveckling hade ett mäktigt inHytande, t. ex. Euneberg, 

 Snellman, Nervander, Nordström. I denna krets lärde han redan tidigt vers- 

 konsten och begynte anse skaldeverksamhet som sitt lefnadsmål; denna sin 

 ungdomskärlek förblef han trogen ända till slutet, fastän, ofta utsatt för skarpa 

 anfall af kritiker. Boende skiftevis i Åbo och Petersburg, egnade han sin 

 tid åt trägna studier, hufvudsakligen i språk, historié och filosofi, dervid under- 

 hjelpt af ett synnerligen starkt minne och en medfödd smak för ensamhet. 

 Ty sällskaplig var han egentligen alldrig, ehuru han i mindre sällskaper kunde 

 föra ovanligt intressanta samtal, fulla af qvickhet och lifliga skildringar. Inåt- 

 vänd och grubblande, eller i eremitlik ensamhet gerna lekande med fantasi- 

 bilder, synes hans lynne redan i ungdomen haft en stark lutning åt melankoli, 

 hvarföre hans tidigare dikter merendels förråda en dyster verldsåsigt, de se- 

 nare deremot en något ljusare. Ehuru hans grundliga studier omfattade gan- 

 ska många vetandets grenar, hörde till dem dock icke naturalhistorien, om 

 hvilken han hyste låga tankar, såsom varande minutiös och alltför materiell; 

 mot matematiken hyste han en så bestämd vedervilja, att han ej lärde sig 

 ens dess första grunder, utan gerna instämde i den Bellmanska versen: „hjär- 

 nan i mig vrides, när jag tänker på Euklides, och på de trianglarna, ABC 

 och CD A'". Derföre förekomma i hans många historiska skrifter sällan några 

 årtal; och han var alldeles ur stånd att anställa någon beräkning der siffror 

 skulle spela hufvudrolen. Och detta var en brist i hans bildning, som i många 

 fall gjorde sig känbar. 



o 



Sin Abo-vistelse afslutade Cygnseus med att disputera pro exercitio under 

 docenten Reins praesidium öfver dennes afhandling De gente Sumorum, vårter- 

 minen 1827, och bodde derefter jemte skalden Euneberg i Pargas socken, när 

 den förfärliga branden den 4 och 5 september gjorde slut på den gamla, min- 

 nesrika akademin i Abo och förskingrade såväl lärare som lärjungar. Blott 

 något enda år hade han sedan pröfvat nya förhållanden i Helsingfors, då hans 

 fars den 14 juni 183Ü i Petersburg timade död med ens förändrade studen- 

 tens lefnadsställning. Faderlös vorden gjorde han 1831 en resa till Sverige 

 och vistades en tid i Upsala och Stockholm, det han äfven sedermera ofta 

 besökte, formerande litterära bekantskaper af betydenhet. Återkommen till 

 Åbo tog han efter lång tvekan, trägna studier och mycket nattvak, ändteligen 

 om våren 1832 filosofie kandidat-examen med vitsordet clignissimus. Denna 



