tänkt utläggning af Runebergs dikter Elgskyttarnc och Hanna. Denna äste- 

 tiska afhandling väckte ej litet uppseende, och bidrog mycket till att rikta 

 allmänhetens uppmärksamhet på de odödliga mästerverken af Runebergs hand, 

 hvilka derförinnan väl voro lästa, men af flertalet icke tillbörligt uppskattade. 

 Nu grep han sig an med skrifställeri på Latin för en docentur, ty då ännu 

 användes intet annat språk vid tjenste-specimina än det Romerska, och till 

 ämne valde han en bland de mest imponerande gestalter i verldshistorien : 

 Kannibal, Kartaginensern. Vidsträckta studier i den klassiska litteraturen, en- 

 kom anställda för detta ämnes skull, fördröjde disputationens tryckning långt 

 öfver den beräknade tiden, så att Nervander deraf fick anledning till utropet: 

 „alltid skall Kannibal råka ut för en Cunctator!" — en så mycket mer pas- 

 sande qvickhet, som den tillämnade sednare delen af arbetet alldrig blef fär- 

 dig. En skarp kritik öfver de klassiska författare, som skrifvit om Kannibal, 

 en liflig håg att skipa rätt i historien, äfvensom ämnets storartade uppfattning, 

 göra afhandlingen synnerligen intressant och läsbarare än de flesta andra dy- 

 lika. Såsom docent i historien fästes han sålunda vid universitetet om somma- 

 ren 1839, men lönlös som han var, måste han derjerate söka anställning vid 

 skolverket, och utnämndes nästan samtidigt till rektor vid trivial-skolan i Kel- 

 singfors. Denna sednare befattning öfvei'ensstämde dock föga med hans lynne, 

 ty eleverna voro alltför mycket barn för att rätt uppfatta den entusiastiska 

 lärarens välmening, höga tankcflygt och humana disciplin, hvilken af gamla 

 pedagoger tolkades såsom slapphet. Så mycket mer passande ftir hans egen- 

 domlighet var den tredje befattningen han här beklädde, nemligen att såsom 

 kurator leda en student-afdelning. Kort efter sin hitkomst, eller om hösten 

 1838, valdes Cygnseus till kurator för Syd-Österbottningarne, och sällan har 

 någon i en liknande ställning inverkat så mycket på den studerande ungdomen 

 som han. Med oförlikneliga tal lifvande ynglingarnes naturliga entusiasm för 

 höga syftemål, vann han snart en obegränsad popularitet, och fann sjelf ett 

 synnerligt behag i denna republikanska befattning, som många år framåt skänkte 

 honom blott glädje och angenäma minnen. Vald 1840 äfven af Nord-Oster- 

 bottningarne, och sedermera till den förenade Österbottniska afdelningens ku- 

 rator, bibehöll han detta förtroende oförminskadt till sin utrikes resa 1843. 

 Ett varaktigt minne fi'ån denna tid är Österbottningarnes årsfest den 9 no- 

 vember. Genom Cygnsei bedrifvande firade båda Österbottniska afdelningarne 

 1839 en sekularfest till minne af Porthans födelse den 9 nov. 1739 och be- 

 slöto att framgent årligen högtidlighålla den dagen. Svenska akademin lät 

 samma år prägla en medalj till Porthaus minne och Franzén höll i samma 

 akademi det bekanta, utmärkt sakrika minnestalet, men i vårt land firades da- 



